r 
145 
vill också på det Ulligaste uppmana läsaren att noga 
genomgå denna sida och sjelf döma i saken. Herr W. 
åberopar i-den s. k. kritiken emot mig Sachs’ påstå¬ 
ende, och säger: ”wozu, wie er (Sachs) hervorgehoben 
hat, noch kommt, dass der Thaufall bei uns in Europa 
erst dann in reichlicherer Menge aufzutreten pflegt, 
wenn der Boden sich von Hegen so durchnässt zeigt, 
dass sein "Wassergehalt für die auf ihm wachsenden Pflan¬ 
zen vollständig ausreichend ist.” Men på samma gång 
accepterar han ju innehållet i detta yttrande och an¬ 
vänder det såsom ett argument emot mig. När jag 
så fäster uppmärksamheten vid att Herr "W. tyckes 
lefva i okunnighet om att dagg kan falla äfven på 
andra tider, så blir han aldeles konsternerad och ut¬ 
ropar att ”L. paa en haanende Maade stiller mig (Wille) 
til Hegnskab for som mitt eget, hvad jeg uttryckelig 
har opgivet at Julius Sachs har sagt.” (pag 53) Hvad 
var då meningen med åberopandet af Sachs? 
Annu ett exempel på Herr Willes sätt att refe¬ 
rera och citera! Då jag i antikritiken pag 101 sä¬ 
ger, att jag om endast en växt bestämt uppgifvit vat¬ 
tenupptagande i icke obetydlig mängd och der med 
spärrad stil angifvit, att vigten skall läggas på dessa 
ord, så säger Herr W : ”nu skyder Hr L. sig indun- 
der, at han kun hos en af de af mig (Wille) opreg¬ 
nede exempler på Planter, .... har angifvet Opta¬ 
gelse af Vand.” Derefter sätter han punkt och ute¬ 
sluter just hvad jag särskildt utmärkt såsom meningens 
hufvudsak. Den mildaste dom jag här kan fälla, är 
att Herr W. icke begriper svenska språket. 
Synnerligen ”morsomt” har Herr W. funnit att 
kunna åberopa ur referatet öfver sin s. k', kritik uti 
Botanischer Jahresbericht 1886 följande ord:” ”Nach 
allem diesem ist Lundströms frühere Arbeit .... als 
eine verfehlte Speculation anzusehen”. Men låt oss 
nu se hvad detta egentligen innebär. Jo, orden ”nach 
allem diesem” säga mer än tydligt att enligt livad 
10 
Bot. Notis. 1890. 
