166 
! 
dess utseende så mycket afviker från habitus hos 
Lecanora Hageni (Ach.) Körb., att jag svårligen kan 
finna något, som i art-hänseende sammanbinder dessa 
* två. En jemförelse med Lecanora poliophœa (Wnbq.) 
Scher vill jag ej gifva mig in på, då jag ej sett denna 
art; sambandet åt detta håll synes mig dock mera 
sannolikt. *) 
Lecanora albescens (Hoffm.) Th. Fr. ß cæsioalha (Körb) 
Th. Fr. ÖL: Alvaren pr Borgholm på kalkklippor. 
På samma lokal har jag af L. albescens funnit 
ett par former, som jag här vill omnämna; den ena 
närmar sig ß ccesioalba, men har mycket små (diam. 
högst 0,4 m. m., vanl. 0,2—0,3 m. m.), svartlivida 
apothecier med än naken, än tunt pruinös disk och 
tunn, krenulerad kant; den andra närmar sig genom 
sin tjocka apothecie-kant L. * dispersa (Pers) Plk. men 
har ofta disken tjockt pruinös. 
L. * dispersa (Pers.) Flk. har jag anträffat på hår¬ 
dare stenarter på Kullaberg i Skåne. På Ölands kalk¬ 
klippor företer den många olika former hvilkas extre¬ 
mer mycket afvika från h var andra. Så har jag en 
form med vanligen regelbundna, strödda apothecier, 
hvilkas disk är brun— svartbrun, och hvilkas kant från 
att vara gul eller gulhvit, krenulerad och pruinös öf- 
vergår till smutsgrå eller brunaktig, nästan hel och ej 
pruinös. 
Ännu en annan form har jag funnit på krustan 
af Lecanora calcar ea (L.) Smet. Den ser egendomli¬ 
gare ut: apothecierna äro vanligen tätt hopträngda 
tm små dynlika klumpar och oregelbundna (ibland en¬ 
staka och mera regelbundna); deras kant är knapt 
pruinös vanl. naken, hel eller svagt krenulerad, hvit- 
aktig. Den har starkt tycke af någon mindre form af 
L. subfusca^ men sporerna visa dock att man har med 
L, * dispersa att göra. Någon egen krusta synes den 
*) jfr. Th. M. Fr. 1. c. 
