182 
Phleum L. allmän på ängsmarker och betes¬ 
backar, på landsvägsrenar o. s. v. 
Picea excelsa (Lam.) Link, ß obovata Ledeb. 
Den extrema — typiska formen har jag fnnnit i 
Finland på ungefär samma latitud som Pajala, nämli¬ 
gen kring de inom Kolari s:n belägna gårdarne Wal- 
keajärvi och Tappojärvi, hvarest äfven mellanformer 
mellan a oclb ß — från Nylanders var. medioxima (en 
varietet^ som tydligen uppkommit genom att benämna 
en viss typ i en öfvergångsserie, och hvars utsträckning 
åt a eller ß således helt och hållet beror på subjektiv 
uppfattning) till exemplar i nära nog full öfverensstäm- 
melse med den norrländska granens allmänneliga utse¬ 
ende — förekomma till nästan större antal än de äkta 
obovata-representanterna. Inom svenska Pajala-regi- 
onen har jag ej anträffat en typish obovata, men väl 
former, hvilka närmat sig denna. Specielt vid Kengis 
hafva kottar insamlats, hvilka endast genom sin stora 
längd och de mindre bredt afrundade basalfjällen skilja 
sig från en veritabel obovata. Der, vid Kengis, har 
jag också tagit kottar, hvars skärmar på midten äro 
bredt rundade, medan de vid basen och toppen äro om 
ej tillspetsade, så åtminstone högst obetydligt afrundade, 
liksom jag äfven från samma., ett yngre träd, har ploc¬ 
kat ned kottar, af hvilka somliga mycket närma sig ft 
andra deremot ej alls. Finland synes emellertid vara 
obovata-variationens rätta hem, och kring den finska 
Muonio by lär den (efter forstmästare Ostrings mundt- 
liga utsago) vara den förherskande och förekomma i 
rent typiska former — det är som om kottefjällen, ju 
längre man kommer norrut, blefve bredare och bredare 
for att hindra fröen att förderfvas. På höglända pla¬ 
tåer synes granen, der markbetäckningen utgöres af 
lafvar, ha ytterst svårt att reproducera sig, medan der¬ 
emot tallen gör det vida lättare. 
Pinus silvestris L. ß lapponica (Fr.) Hn. är den ef¬ 
ter Tornio elf med dess tillflöden allmänt förekom- 
