184 
Kärendöjoki’s utmynne i elfven, men den hade i allmänhet 
blommat ut, ty det var sent på året, den 7 September. Equise¬ 
tum variegatum Schleich, växte här i oskiljaktig förening 
med Rhodiola. 
JRubus Castoreus Læst., troligen sjelf en bastard mel¬ 
lan R. saxatilis L. och R. arcticus L., hybridiserar efter 
min öfvertygelse och uppfattning härstädes med R. arc¬ 
ticus, ty der Jlnnas hundratal af exemplar, som hafva 
så många af denna senares karaktärer, att man ovil- 
korligen står tveksam, huruvida man bör hänföra dem 
till arcticus eller castoreus. Jag kom genast att tänka på 
sydligare trakters Glechoma hederacea L. v. grandiflo- 
ra Fr., när jag såg dessa kraftigt utvecklade individer 
växa efter elf- och bäckstränderna i skygd af pil- och 
vinbärssnår, ty förutom likheten i uppträdandet var 
det samma präktiga, djupa grönska hos de stora bladen. 
Vid flere exemplar af följande utseende har jag sär- 
skildt fäst mig och skulle vilja anse dessa tillhöra ett 
modus, på hvilket hybridiseringen yttrar sig, ty sedan 
finnes nog flere andra och sub-former i mängd. 
Rubus X Rajalensis H. Samz. nova subhybr. 
(Rubus aroticus L. x castoreus Læ.st.) 
”Stipler ovala, trubbiga — spetsiga, omkring 15 mm. 
långa; bladen hvassågade, uddbladet ovalt—(äggrundt) 
med vigglik (nästan hjärtlik) bas, oftast skaftadt, si- 
dosmåblad sneda, irreguliära; kronblad omvändt ägg¬ 
runda, dubbelt längre än foderbladen; blomskaften 3 
à (vanligast) 4—5 cm. långa; blomman 2 cm. eller 
något mera i diameter; stjälken oftast 1 -blomstrig, 
rundt om småhårig, i saknad af örtrefvor. Bland pil¬ 
snår efter Tornio elfs stränder kring Pajala.’’ 
På tvänne exemplar, tillhörande denna hybrida 
form, har jag funnit alla småbladen sammanflyta till 
en enda, hjärtlik bladskifva (cfr Lektor Olssons upp¬ 
gift om Rubus arcticus i Bot. Not. 1873). 
Muhus arcticus L. lemnade till följd af de gynsamma 
vegetationsförhållandena mogen frukt härstädes i somras, nå¬ 
got som lär förekomma ovanligt sällan. 
