205 
gen rik eftersom hufvudaxlarne vanligen endast från 
de 2 öfre bladvecken alstra blombärande grenar, och 
eftersom hos dessa det ena af de eljes florala dichasi- 
alskotten allt som oftast är utbytt mot en innovations- 
kiiopp. Stjelkar i sammanhang härmed mot hösten re¬ 
gelbundet rotslående från en och annan nod. Hufvud- 
axlarnes blad skaftade, de 2 öfversta med minst 3—4 
mm^ de öfriga med minst cm (hos magra solformer), 
vanligen dock med 1—2 cm långa skaft_, det öfversta 
konstant 3-fingradt och föga mindre än de öfriga, dessa 
i medeltal till c. 70 X 3- och 30 ^ 5- och 4-fing- 
rade; småblad temligen bredt vigglika eller bredare och 
smalare omvändt äggrunda, i främre något längre 
ned eller_, såsom hos de öfversta bladen, blott mot spet¬ 
sen groft och hvasst samt ofta temligen djupt inskuret 
sågade med skarpa tänder; uddbladet med 3—5, mera 
sällan 6 tänder på hvar sida och föga framskjutande 
spetstand. Stipler lansettlika eller omvändt äggrundt 
lansettlika^ 8—20 mm långa, med bredden mindre än 
^2 längden, mot basen afsmalnande till ett kort men 
ganska tydligt skaft, de 2 öfversta bladens alltid hel- 
bräddade, de öfrigas antingen hela eller hos kraftiga 
och storbladiga former oftast temligen djupt 2—3-fli- 
kade. Öfriga florala axlars blad dels med blott ett par 
mm långa dels med längre skaft, temligen hastigt af- 
tagande i storlek och redan hos axlar af 3. ordningen 
åtminstone delvis enkla, i de yttersta förgreningarna 
dock ännu till största delen flikade eller tandade, alltid 
flera gånger större än tillhörande stipler. Dessa lan¬ 
settlika med smal bas och nästan skaftade, alltid hel- 
bräddade. Innovationsknopparnas blad öfverensstäm- 
mande med rhizombladen. Blommor på medelmåttigt 
fina skaft till 70 à 75 ^ 4-taliga. Foderstipier under 
blomningen dubbelt smalare samt något kortare än fo¬ 
derbladen, vid fruktmognaden af dessas längd men of¬ 
tast något smalare. Blomkronan snart plattad, 14—18 
mm bred; kronblad höggula med mindre framträdande 
