206 
saffransgul fläck vid basen. Btånåar sir ängar medelfijia, 
2—4 ganger längre än knopparne; dessa, oöppnade, med 
längden något större än bredden. Pistiller 20—50; 
karpeller 1,6 mm. långa, något njurformiga, nedtill 
tjockare än upptill med rundad men temligen smal 
rygg, försedda med temligen få, gröfre och föga mar¬ 
kerade åsar samt med talrika svagt upphöjda punkter, 
vid mognaden genast gulbruna. 
Syn.: Tormentilla reptans L. Sp. pl., ed. I p. 500 (1753). 
Potentilla procumhens Sibth. Fl. Oxoniens., p. 162 (1794). 
— C. Waenstorf i Yerh. d. hot. Yer. d. Prov. Bran- 
denhg., XYIII p. 70 (1876). — Zimmeteb, Eur. Art. Pot., 
p. 5. 
P. nemoralis Nestl. Monogr. de Potent., p. 65 (1816), 
p. p. — Lehm. Monogr. gen. Potent. (1820). 
P. mixta Gren. & Godr. Fl. de France I, p. p.; non 
Nolte. 
Fig.: Lehm. Mon. gen. Pot., t. 13. — Flora Danica, t. 1819. 
— Engl. Bot., 12 t. 864. 
Exsicc.: Kingius Hb. norm., f. 2 n. 51, p. min. p. — Reiche. 
Fl. Germ, exs., n. 778, p. p. — F. Schultz Fl. Gall. & 
Germ, exs., n. 1249, p. p. 
P. procumbens är en art som ständigt utgjort och 
ännu utgör föremål för mycken missuppfattning, väl 
hufvudsakligen till följd deraf, att det är till denna 
som den här behandlade gruppens mest kritiska former 
närmast ansluta sig. Att nästan samtliga författare un¬ 
der denna benämning inbegripa hela eller större delen 
af den hj^bridogena formserien P. erecta x procumbens^ 
har redan nämnts. Vissa författare, t. ex. Lehmann 
(Revis. Pot.) och Nyman (Consp. fl. Eur.), hänföra äf- 
ven P. erccta x reptans till P. procumbens, hvilket fram¬ 
går af uppgifterna om denna senares förekomst inom 
sydligare delar af Europa. Andra åter afse med P. pro¬ 
cumbens (P. nemoralis, Torrn, reptans) uteslutande former 
som höra under P erecta x reptans. Detta är fallet med 
italienska florister, såsom Bertoloni (Pl. Itali ana, V), Ca- 
RUEL (Prodr. della fl. Tosc.) och Arcangeli (Comp. della fl. 
Ital.), samt, såsom redan Gremli påpekat, med flertalet 
