212 
ledda bastardformer — sådana tyckas saknas i öfver- 
ensstämmelse med växtens nästan fullkomliga sexuella 
impotens — utan framkallas uppenbarligen i främsta 
rummet derigenom, att vid bastardbildningen är en 
fullkomlig och allsidig sammansmältning af föräldrar- 
nes karakterer egt rum, än åter endera af dem i vissa 
hänseenden utöfvat ett starkare inflytande än den an¬ 
dra. Sålunda måste särskildt de exemplar jag sett från 
ett par schweiziska fyndorter samt en form som an¬ 
träffats vid Sarajevo i Bosnien anses representera en 
allsidigt intermediär typ. De exemplar jag af Prof. 
ZiMMETER emottagit från Winterthur röja deremot ge¬ 
nom de till största del 5-fingrade bladen, foderstipler- 
nas och blommornas storlek o. s. v. en öfvervägande 
inverkan af P. reptcms, genom den rika förgreningen, 
den sena utvecklingen af innovationsknopparne, stip- 
lernas storlek etc. ett starkare inflyttande af P. erecta. 
Denna olikformiga sammansmältning af stamarternas 
karakterer är dock betydligt mer utpreglad hos de två 
skandinaviska formerna, hvilka i viss mån få anses som 
✓ 
hvarandras fullkomliga motsatser och således torde för- 
tjena att närmare jemföras. — Den gotländska röjer ett 
kraftigt inflytande af P. reptans genom de till omkring 
90 ^ 5-taliga, i inflorescenserna hastigt och starkt re¬ 
ducerade bladen, genom de till 80 X 5-taliga blom¬ 
morna, de relativt stora foderstipier na, den 16—20 mm 
breda kronan, de endast medelfina ståndarsträngarna 
etc.; deremot visar den ett afgjordt närmande åt P. 
erecta genom de till en början blott nedböjda, rikligt 
och ofta något utspärradt greniga, först mot hösten och 
äfven då jemförelsevis sparsamt rotslående stjelkarne, 
de synnerligen skarpt och oftast inskuret sågade bla¬ 
den, dessas spetsiga tänder, de oftast stora och djupt 
flikade stiplarna etc. — Den skånska formen åter står 
P. reptans närmare genom de från början nedliggande 
eller krypande, oftast mindre rikt förgrenade, redan på 
sommaren rikligt rotslående, slutligen starkt förlängda 
