215 
draden — på den plats, der den en gång tillfälligt¬ 
vis uppstått, utan att så småningom sprida sig öfver 
större områden. 
Eftersom flertalet författare äfven för liybrider be¬ 
gagna en binär nomenklatur, må till slut några ord 
egnas åt afgörandet, hvilket af växtens användbara 
namn som eger prioritet, en fråga som för öfrigt er¬ 
bjuder ett specielt intresse. I de ofvan citerade arbe¬ 
tena har Lehmann beskrifvit en P. Italica^ som alltjemt 
förblifvit höljd i ett mystiskt dunkel. Hos italienska 
florister söker man förgäfves efter närmare upplysnin¬ 
gar om densamma, och hos Arcangeli (Comp. della fl. 
Ital.) och Caruel (Prodr. della fl. Tosc.) finnes den 
ej ens omnämnd. Hos Zimmeter åter (Eur. Art. Pot.) 
finner man den figurera som en af hufvudtyperna inom 
gruppen, vid sidan om Zimmeter’s egen P. Gremlii. 
Lehmann’s P. Italica är emellertid helt enkelt identisk 
med P. Gremlii Zimm. och representerar med andra ord 
en af den ofvan behandlade hybridens allmännare former. 
Lehmann’s beskrifning är fullkomligt tillfredsställande 
liksom också figuren, som förklarar den enda oegent- 
ligheten i den förra, nemligen uttrycket ”caulibus sim¬ 
plicibus flagellifor mibus”. Lehmann har uppenbarligen 
beskrifvit växten efter unga, ännu icke förgrenade 
exemplar. Dessa hade meddelats honom ”ex agro Pi- 
‘ sano”, och ett i Wiener Hofmuseets samlingar bevaradt 
exemplar (leg. Savi 1841 sub Torm. rept. L.) visar, 
att nämnda hybrid verkligen der förekommer. När P. 
Italica således tillhör den sällsynta kombinationen P. 
■erecta x reptans^ bör det ej förvåna, att hvarje bidrag 
till kännedomen om dess ytterligare utbredning saknats. 
V Utbredning: Sverige. Gotland. Hörsne sn. vid 
ån ofvanför Dibjerssåg (Hugo Kahl 1882—86); Wiklau 
sn. ^) — Skåne. Trakten kring Håröd och Kulleberga 
I Eiksmusei samlingar ligger ett ofullständigt exemplar, för- 
sedt med två etiketter: ”Tormentilla reptans — G-otland — Billbekg” 
samt ”Tormentilla — Växer i Wiklau ängar i scor myckenhet. Har 
( 
