217 
med 5 —8 tänder på li varje sida. StjelJcar 2—15 dm 
långa, nedliggande ocli krypande, mycket ofta full¬ 
komligt enkla, vanligare dock sparsamt greniga an¬ 
tingen från linfvudaxlarnes 2 öfversta blad veck, och 
i så fall för- öfrigt oftast enkla, eller först i den ilo- 
rala regionen förgrenade, derigenom att lios någon en¬ 
staka skottgeneration båda' systerknopparne utvecklas 
till tlorala axlar, under det att eljes den ena regel¬ 
bundet är utbildad till en innovationsknopp. Stjelkar 
i sammanliang härmed på sensommaren rikligt rotslå¬ 
ende, deras grenar alldeles icke utspärrade. Hufvud- 
axJarnes hlad alltid temligen långt skaftade, det öf¬ 
versta nästan konstant 3-fingradt, någon gång dock 
5- och 4-fingradt eller enkelt, de öfriga antingen alla 
5-fingrade eller till mindre del 4- och 3-tingrade — 
i medeltal 70 ^ 5-fingrade; småblad bredare eller sma¬ 
lare omvändt äggrunda, i främre ^/3 temligen groft så¬ 
gade med mer eller mindre skarpa tänder ; uddblad 
med 4—7 tänder på hvarje sida och föga eller alls 
icke framskjutande uddtand. Stipler lansettlika eller 
äggrunda, 5—25 mm långa, med smalare eller bre¬ 
dare bas, oskaftade, hela eller, i synnerhet de nedre 
bladens, ofta 2—3-flikade. Öfriga florala axlars hlad 
mycket hastigt aftagande i storlek efter axlarnes ord¬ 
ningsnummer och redan hos axlar af * 2 . eller 3. ord¬ 
ningen mestadels enkla samt snart derefter, helbräd- 
dade, kort eller omärkligt skaftade, ungefär dubbelt 
längre än stipler na och föga eller icke bredare än 
dessa. Stipler äggrunda, oskaftade med bredare eller 
smalare bas, hela. Innovationsblad i allt öfverensstäm- 
mande med rhizombladen. Blommor på medelfina eller 
temligen gr of va skaft, än till vida största delen 5-ta- 
liga, än till omkring hälften eller mot hösten till 
större delen 4-taliga. Foderstipier under blomningen 
något smalare men föga eller icke kortare, sällan 
längre än foderbladen, vid fruktmognaden af deras 
storlek eller ofta något större. Blomlcronan temligen 
