‘225 
Syn.: Potentlila replans Lm. Sp. pL, ed. I p. 499 (1753). 
— Nestleu Mon. de Pot., p. 66. — Lehmann Mon. gen. 
Pot., p. 144; Revis. Pot., p. 183, a — e. 
P. pinnatifida Presl Deliciæ Prägens., I p. 54 (1822). 
— Lehm. Revis. Pot., p. 178. 
Fig.: Flora Dan. t. 1164. — Engl. Bot., 12 t. 862. — 
Hayne Arzneigew., IV t. 32. 
P. reptans är en i nordliga Europa föga varie¬ 
rande, i sydligare trakter der emot något mer formrik 
art. Dess mera anmärkningsvärda former hafva af 
olika författare ursprungligen beskrifvits såsom egna 
arter och såsom sådana uppföras P. microphylla Tratt., 
P. anoniala Ledeb., P. sessilis Schmidt och P. subpedata 
C. Koch ännu af Zimmeter (Eur. Art. Pot. ; i Botan.- 
Kalend. 1887). Att de likväl i öfverensstämmelse 
med Lehmann’s åsigt (Kevis. Pot.) endast äro variatio¬ 
ner af P. reptans L., framgår af deras oväsentliga af- 
vikelser från denna, deras inskränkta utbredning eller 
tillfälliga förekomst samt af de talrika öfvergångsfor- 
mer som finnas. — Afven den af Lehmann såsom art 
betraktade och af Zimmeter såsom hufvudtyp uppförda 
P. pinnatifida Presl från Sicilien måste jag hänföra 
till P. reptans L. Beskrifningarna tyda på, att den är 
en rent tillfällig, något monströs form af denna arfc. 
Utbredning. P. reptans är allmänt utbredd öfver 
hela mellersta och södra samt en stor del af norra 
Europa, synnerligen i lägre trakter. Den saknas i 
det nordliga Ryssland, i. Finland med undantag af 
Åland, i Sverige norr om Medelpad samt i Norge, 
der den dock enligt sedda exemplar fordom funnits 
på Stordøn i Bergens stift. 
Af den här behandlade gruppens hufvudtyper, P. 
erecta (L.) Dalla Torre, P. procumbens Sibth. och P. 
reptans L., intager P. procumbens i det stora hela en 
medelställning gent emot de två andra. Såsom en di¬ 
rekt förbindelseled dem emellan kan den dock icke 
Rot. Notis. IHUf). 
15 
