245 
/ 
blir utstående (fig. 6) ocli icke böjd under frukten 
(bloinfbdret). 
Sammanställa vi nu alla här ofvan anmärkta af- 
vikelser i byggnaden hos frukten af G. hohemicum, så 
kunna vi med full visshet draga den slutsatsen, att 
frönas spridning hos denna art måste ske på helt 
annat sätt än hos G. sylvaticum och, så vidt jag kän¬ 
ner, hos alla andra Geranier. Någon utkastning, 
vare sig vid öppnandet eller efteråt med hjelp af de 
elastiska fruktbladen kan ju icke komma i fråga, då 
dessa icke förblifva fästade vid midtpelaren utan fri¬ 
göras äfven i den öfre ändan, vidare dä öppningen 
för fröet förminskats och vridit sig åt annat håll, så 
att den icke ligger på den sidan, åt hvilken utkast- 
ningen skulle ske, om den ägde rum, samt slutligen då 
dellfukterna fasthållas 'inom det omslutande väl ut¬ 
bildade blomfodret. Det ' förhållandet att delfrukterna 
qvärsitta sedan frukten klufvit sig, visar ju också att 
ingen spridning skett. 
Men huru spridas då fröna? En blick på fig. 6 
och 7 bör vara nog för att säga oss att vi här hafva 
att göra med en spridning med tillhjelp af pels- eller 
hårbärande djur. Liksom de nyss anförda förhållan¬ 
dena visade att den för Geraniumfrukterna karakteri¬ 
stiska fröutkastningen icke här kan äga rum, så fram¬ 
går en spridning genom pelsbärande djur otvetydigt 
af de korkskruflika utstående spetsade fruktbladen, 
som blifva utstående just derigenom att de iel'e rullat 
sig tillbakå ända intill den fröet omslutande delen, 
af frukternas uppräta ställning samt slutligen genom 
otänkbarheten af ett annat spridningssätt med förhan- 
denvarande anordningar. 
De djur, som isynnerhet skulle förmedla denna 
spridning torde vara harar och vissa foglar. Enligt 
uppgift af en af vårt lands mest framstående jägare. 
Konservatorn G. Kolthopf, är det just på svedjefall i 
skogar och i skogskanter som dessa djur tyckas finna 
I 
