250 
Den 10 April 1890. 
1. Strödda bidrag till kännedomen om 
Skandinaviens barrträd. 
Af Th. M. Fries. 
Under en följd af år har jag egnat någon uppmärk¬ 
samhet åt de olika former, hvarunder dessa växter hos 
oss uppträda. Då jag nu går att meddela ett och an¬ 
nat om de resultat, till hvika jag kommit, kan jag ej 
underlåta att hembära Professor H. von Post hjertliga 
tacksägelser för alla de uppl^’^sningar och iakttagelser 
öfver detta ämne^ som han välvilligt lemnat mig. Åt¬ 
skilligt ytterligare borde och kunde visserligen läggas 
till hvad i det följande kommer att anföras, men detta 
må dock gömmas till en annan gång^ då mina iaktta¬ 
gelser hunnit ytterligare kontrolleras och kompletteras. 
Då jag om idegranen, Taxus haccata, icke har något 
egentligen anmärkningsvärdt att anföra, förbigås den 
* här med tystnad. 
I. Granen. 
Först en anmärkning rörande dess vetenskapliga 
namn! På goda grunder har man urskilt rödgranarne 
såsom ett eget slägte, hvilket blifvit benämndt än Abies, 
än Picea. I begge fallen har man tillagt vår vanliga 
gran artnamnet excelsa, och detta med rätta^ såvida 
slägtnamnet är Abies. Anser man deremot — hvilket 
väl ock är det rätta — slägtnamnet böra vara Picea., 
så synes intet giltigt skäl finnas för kasserande af det 
artnamn, som af Linné gafs åt denna växt {Pinus abies 
Linn. Spec, plant., ed. I p. 1002, FI. Suec. ed. II. p. 
343). Enligt alla, nu såsom giltiga erkända prioritets¬ 
lagar bör derför vår svenska gran benämnas Picea abies. 
Genom användande af denna benämning undvikes ock 
hvarje förblandning med Pinus excelsa Hamilt. 
Granens stora variationsförmåga är välbekant. Äf- 
ven om vi blott fästa oss vid de olika former, hvarun- 
