254 
Vår form bar tvärtom en ljusare färgton än den van¬ 
liga granen, beroende derpå att genom barrens krök- 
ning deras blekare undersidor blifva mera synliga. 
Utom dessa förekomma — stundom i stor mängd 
— större eller mindre träd, hvilka utmärka sig genom 
betydligt kortare barr (4—12 mm. långa^ 0,7—1,5 mm. 
breda) och som-derför skulle kunna benämnas hrevifoJia 
eller microphylla — namn, som redan blifvit för samma 
eller liknande former använda. Denna småbladighet, 
hvilken kan uppträda' hos hvilken som helst af ofvan 
nämnda former (i synnerhet rustica och curvifolia), 
har jag emellertid trott mig finna bero uteslutande på 
mager jordmån eller andra ogynsamma förhållanden. 
Upphöra dessa, erhålla senare framkomna barr normal 
storlek. Liknande uppfattning har äfven Prof. von 
Post, som tillika fäst min uppmärksamhet derpå, att 
barren på vissa årsskott kunna vara väsentligt kortare 
än på andra. På samma träd kunna derför, såsom i 
Upsala-trakten ej sällan visar sig vara förhållandet, års¬ 
skotten från 1888 och 1889 med hänsyn till barrens 
iängd vara fullt normala, men deremot årsskotten från 
1887 förtjena benämningen brevifolia eller microphylla ^). 
Afven i andra afseenden förete barren hos våra 
vanliga granformer vissa olikheter. Så t. ex. är deras 
färg än grågrön, än mörkgrön (trädskolornas former 
cinerea och nigra). Anmärkningsvärdast är den form, 
hos hvilken årsskotten först äro gulhvita eller nästan 
hvita och först mot hösten antaga grönaktig färg samt 
påföljande år blifva mörkgröna. I Hartm. Fl. uppl. 
XII sid. 35 har den erhållit det nva namnet versicolor 
«y 
WiTTR., men den är sedan gammalt känd under be- , 
nämningen variegata (jfr. Koch Dendrol. IL 2. p- 238). 
Med hänsyn till kottarne äro variationerna ej obe¬ 
tydliga. Så t. ex. kan färgen hos de unga kottarne 
M Fr. Berg uppgifver sig hafva funnit granens barr variera 
mellan 3.3 och 35 mm. i längd. 
