258 
bland ett par tusen granplantor, uppdragna af frö från 
slokgranar vid Eingarum, endast 10 à 12 visat sig likna 
moderträden ^). Måhända skulle resultatet blifva ett helt 
annat, om man kunde hindra pollination från van¬ 
liga^ i närheten befintliga granar. 
Det för slokgranarne egentligen karakteristiska är 
deras sparsamhet med afseende på grenbildning. Hos 
ett vid Beckershof nu odladt exemplar har denna spar¬ 
samhet blifvit till den grad stegrad, att den förtjenar 
att här särskildt omtalas ^). Trädet, som vid 1889 års 
utgång var 23 år gammalt, egde då följande utse¬ 
ende: Närmast marken på en sträcka af 2,io meter sutto 
sex grenkransar, de flesta , bestående af blott 2, en af 4 
och en af 5 grenar af ungefär 3 meters längd och utvi¬ 
sande omkring 15 årsskott; några af dem saknade alla 
smågrenar, de flesta deremot egde talrika sådana.“ Der 
ofvanför bildades hufvudstammen af en serie af 10 års- 
I 
skott (tillsammans 4,io met.), utan att en enda gren 
derifrån utsändes. På den nu angifna höjden visade 
sig en sådan (0,6o met. lång, bestående af 7 årsskott), 
hvarefter åter följde 5 alldeles grenfria årsskott (0,9o 
met.) — alltså 15 årsskott, somj tillsammans utsände 
blott en sidogren! Derefter vidare en krans af 3 grenar, 
tvenne bestående af blott ett årsskott (förmodligen häm¬ 
made i tillväxten) och ett af tvenne. Stammens öfversta 
del (0,15 met.) utgjordes af 2 årsskott utan grenar. 
Det återstår nu att nämna några ord om ävärg- 
granarne, hvarmed ej afses sådana, som på grund af 
ogynsam lokal blifvit småväxta, fått mindre barr o. s. 
V., utan sådana, som, ehuru växande under liknande 
förhållanden som andra exemplar af normal storlek, 
utmärka sig genom smärre dimensioner i alla afseen- 
den. Det är således någon hos dem inneboende egen- , 
Några af dessa finnas ännu qvar, odlade vid Claestorp, Sjö- 
liolin och Beckershof. 
En mycket noggrann beskrifning har benäget lemnats af 
Grrefve M. M:son Lewenhaupt. 
