263 
Till denna, alltför mycket förbisedda varietet tve¬ 
kar jag ej att hänföra ett slags tall, som jag känner 
från flera ställen i Upland (Hammarby och Lassbybac- 
kar vid Upsala; Walloxsäby: L. G. v. Payroll o. s. v.), 
Södermanland (Strängnäs: E. Köhler) och Westmanland 
(Fernebo: J. E. Pettersson). Troligen skall den befin¬ 
nas vara spridd öfver hela lahdet, om blott uppmärk¬ 
samheten fästes vid densamma. Den faller lätt i ögo¬ 
nen deri genom att alla de talrika grenarne är o upp-, 
rätta eller uppstigande, hvarigenom kronan blir mycket 
tät öch får en äggrund eller nästan pyramidlik form. 
Stammen deremot är vanligen helt kort. Undersöker 
man denna stam närmare, så synes dess ringa utveck¬ 
ling bero derpå, att den — åtminstone vanligen — är 
nästan från marken sammansatt af ett större eller 
mindre antal upprätta grenar, hvilka hos yngre exem¬ 
plar äro sinsemellan fria, ehuru så tätt sittande, att de 
kunna sägas bilda en knippa, men sedan, allt efter som 
de tilltaga i tjocklek och stadga, komma att hårdt trycka 
mot hvarandra samt slutligen sammanväxa ^). Ar trä¬ 
det ej allt för gammalt, kan man utvändigt urskilja 
de särskilda grenarne, utgående på ungefär lika höjd 
ofvan marken och skenbart bildande en enda stam. 
Vid afsågning af en dylik stam visar det sig, att den 
• är sammansatt af flera. — Barr och kottar förete intet 
afvikande. 
Uppenbart synes mig vara, att denna mycket ka¬ 
rakteristiska form bör betecknas med ett eget namn, 
äfven fastän jag mer än väl vet, att i våra floristiska 
arbeten stor obenägenhet råder att såsom varieteter ur¬ 
skilja andra former, än sådana som på herbarii-exemplar 
I vissa fall har det förefallit mig, som skulle terminalskot¬ 
tet normalt felslå, hvarigenom alla de under detsamma sittande 
grenarne skulle komma att antaga riktning uppåt, såsom ofta in¬ 
träffar, då på barrträd toppen af en eller annan anledning förstöres. 
Om så verkligen här är förhållandet, samt i sådant fall om detta 
alltid eger rum, få framtida undersökningar utvisa. 
I • 
4 
