4 
Sedan dess synes man emellertid ej ha egnat någon större 
uppmärksamhet åt denna art, att döma åtminstone af de 
sparsamma uppgifter man eger om dess utbredning såväl 
som af de beskrifningar, hvilka åtfölja densamma i våra 
floristiska handböcker. Icke dess mindre är denna art 
utan tvifvel af de nämnda den mest beaktansvärda. I 
sjelfva verket synes den nemligen på Norges kuster i för¬ 
ening med C. nigra och C. Jacea bilda en på former lika 
öfverflödande grupp som inom vissa trakter af mellersta 
och sydliga Europa enligt författarnes uppgifter är fallet, 
och äfven härstädes torde det inbördes förhållandet mel¬ 
lan de olika formerna af denna grupp vara af stort in¬ 
tresse. Med hänsyn till detta senare vill jag söka med¬ 
dela några enstaka iakttagelser, för öfrigt åsyfta mina 
observationer hufvudsakligen att ådagalägga närvaron af 
sådana former inom de trakter, der jag färdats fram. 
Såsom dels af biologiskt intresse dels tjenande till 
ett rätt uppskattande af en karakter, på hvilken man 
lagt vigt vid arternas åtskiljande torde emellertid först 
några ord om deras könsförhållanden och häraf betingade 
förändringar i blommornas bygnad vara på sin plats. 
Af C. nigra har jag endast träffat hermafrodita for¬ 
mer eller med andra ord sådana, hvilkas blommor haft 
fullt utbildade både ståndare och pistill, och dessutom 
endast sådana, hos hvilka samtliga blommorna inom hvarje 
korg egt samma bygnad och storlek (blomkronans längd 
15—16 m. nr). Enligt Blytt N. Fl, uppträder emellertid 
C. nigra stundom med större könlösa strålblommor, dock 
angifves detta såsom sällsynt. 
I båda dessa hänseenden förhåller sig C. decipiens 
annorlunda. Här råder nemligen hos blomkorgarne en 
liknande polymorfism, som den H. Müller i ”Kosmos” 
1882 *) påvisat hos C. Jacea. Den vanligaste formen af 
C. decipiens eger i hvarje blomkorg endast blommor af 
*) Af denna uppsats har jag endast haft tillgång till ett referat 
af förf. i ”Nature” 1882. 
