38 
I. Pyrenomycetes. Patav. 1882—83. De sporologiska slägt- 
öfversigter, som i detta arbete lemnas, underlätta i hög 
grad examiner ingen. 
Till ledning för nybörjaren lemnas en öfversigt af 
de olika, i denna uppsats omnämnda alg-(gonidie-)typerna. 
Rörande öfriga termer, som tarfva förklaring, hänvisas 
• • 
till inledningen i Hellboms Nerikes Lafflora (Örebro 1871). 
A. Gonidier klorofyllgröna. 
1. Palmella-typen: gonidier gulgröna med tydlig 
membran, efter upprepade delningar ofta samlade i ore¬ 
gelbundna klumpar. 
Ofta isynnerhet hos på fuktiga ställen växande lafvar 
äro Palmella-gomåiernaL mycket små och hafva då blifvit 
kallade leptogonidier. 
Hos vissa lafvar t. ex. Staurothele (Norm.), Endo - 
carpon (Hedw.) förekomma mellan sporsäckarne ett slags 
ytterst små, blekt gulgröna, till denna typ hörande goni¬ 
dier, som fått namn af hymenialgonidier. 
2. Trentepohlia-typen : gonidier stora gulgröna eller 
gulröda, bildande långa förgrenade kedjor; cellerna för¬ 
sedda med tydlig membran. 
B . Gonidier med blågrönt innehåll. 
3. Nostoc-typen : gonidier små med ytterst tunn mem¬ 
bran, förenade till rundade klumpar (Peltigera) eller perl- 
bandslika kedjor (Collema), här och der af brutna af större, 
färglösa, med dubbelt konturerad membran försedda celler 
(gränsceller, heterocyster). 
4. Rivularia-typen : gonidierna i bålens kant ofta 
förenade till cellrader, som äro utdragna i en mer eller 
mindre lång, afsmalnande, färglös spets, och som vid 
basen äro försedda med en större färglös gränscéll. 
I bålens inre visa hithörande gonidier endast sällan 
antydning till radvis anordning och äro då mycket svåra 
att skilja såväl från den föregående som den följande 
