115 
vecklas sällan nötterna, men, då de finnas färdigbil¬ 
dade, så äro de till sidornas form bredare i förhål¬ 
lande till längden än hos R. Hydrolapathum , men sma¬ 
lare än hos R. crispus , och till storleken äro nötterna 
hos hybriden medelproportionalen mellan hufvudarter- 
nas nötter, och äfven till färgen visa de interme¬ 
diära karakterer. Af pollenkornen ha endast en ringa 
del, ungef. 10 proc. dugligt utseende. Denna form 
har enl. Haussknecht på fiere ställen i Frankrike 
och Tyskland blifvit uppfattad såsom R. maximus 
Schreb. 
Rumex Hydrolapathum Huds. x obtusifolius L. n. h 
(R. lingulatus m.) 
Haussknecht säger sig en gång i Tyskland ha 
funnit ett ofullständigt exemplar af denna hybrid, som 
han likväl icke ansåg skäl att beskrifva. På grund 
deraf att alla öfriga Rumex-hyhrider ha sitt särskilda 
namn, anser jag det lämpligt, att äfven denna får sitt. 
Jag gifver den namnet R. lingulatus för att dermed 
beteckna den mest i ögonen fallande karakteren och 
för att genast vända forskarens uppmärksamhet på de 
inre kalkbladen, hvilka för öfrigt mer än växtens 
öfriga delar i sig förena på det intimaste sätt stam¬ 
arternas egenskaper. 
Det var i trakten af Ystad i Skåne, mellan Svens¬ 
torps station och Nedraby, som jag för kort tid sedan 
på tvenne olika lokaler tog denna mycket vackra och 
instruktiva hybrid mellan Rumex Hydrolapathum Huds. 
och R. obtusifolius L. Såväl genom den ansenliga 
höjden af stammen som också genom karaktererna och 
genom de sterila nötterna och pollenkornen, var denna 
form ett tydligt intermedium mellan båda ofvannämnda 
arter, bland hvilka den också växte. 
Exemplaren på den ena lokalen närma sig mer 
genom rotbladens form till R. obtusifolius , på den an¬ 
dra mer till R. Hydrolapathum. Hos de förra äro gre- 
✓ 
