116 
f « ‘ ^ < * 
name något kortare, h vadan dessa i detta hänseende 
torde stå närmare B. Hydrolapathum, hos de sednare 
exemplaren äro grenarne mycket långa såsom hos vissa 
former af B. obtusi/olius, hvarigenom de komma denna 
närmare. För öfrigt öfverensstämma båda genom den 
i förhållande till bladbasen hos B. Hydrolapathum breda, 
mer eller mindre äggrundt formade basen, genom spet¬ 
sen, som är bredare än hos B. Hydrolapathum, men 
smalare än hos B. ohtusifolius- och genom de femligen 
tunna bladen; detta livad såväl rotblad som stjelkblad 
beträffar. Fotbladens skaft äro hos båda formerna 
längre än hos B. Hydrolapathum, fårorna på stam och 
grenar äro smalare än hos denna. Stammen är nä¬ 
stan högre än den sistnämdes, grenarne äro smalare 
och med mer skilda knippen än hos denna, färgen af 
blad och stam tyckes hos båda mer erinra om B. oh¬ 
tusifolius än om B. Hydrolapathum. De yttre kalkbla¬ 
den hos den förra äro vanligen ganska mycket, hos 
den sednare obetydligt längre än de inres lialfva bredd. 
Hos hybriden äro de märkbart längre. De inre ut¬ 
vecklade kalkbladens utseende är mycket betecknande 
(hg. 6); den tunglikt förlängda spetsen, den tydliga 
tandningen, den långsträckta formen äfvensom den 
starka nerveringen antyder B. ohtusifolius (jemf. hg. 
3), hvaremot kalkbladens storlek, grynens storlek, form 
och ljusröda färg samt den tjocka blombottnen vittnar 
om B. Hydrolapathum. De få utvecklade nötterna äro 
till storlek, form och färg intermediära och endast 
några få proc. af pollenkornen tyckas vara dugliga. 
Af licentiaten Hj. Nilsson blef denna form seder¬ 
mera tagen på ett tredje ställe i samma trakt. 
Rumex Hippolapathum Fr x obtusifolius L. 
(= R. platyphyllus F. Aresch.) (= R. Schmidtii Hausskn.) 
Prof. F. Areschoug har redan längesedan i sin 
afhandling: ”Adnotationes criticæ de speciebus non¬ 
nullis generis Rumex” lemnat en beskrifning af denna 
i 
