117 
s S gj ' ' ' » , ’ f. f ..■ ' ■ - ' - . » . 
V. « 
hybrid. Men som han då endast hade sett ofullstän¬ 
diga, pressade exemplar af densamma, så var det lätt 
att då uppfatta den såsom en hybrid mellan Rumex 
maximus Sehr eb. och R. Hippolapathum Fr. *). Emel¬ 
lertid, då jag förra hösten från Stenstorp i Vestergöt- 
land ,medförde fullständiga exemplar, var Prof. Are- 
schoug sjelf den, som först insåg, att hans förra me¬ 
ning om ifrågavarande Rumex-form icke var rigtig, 
utan att den i stället måste uppfattas såsom en hybrid 
mellan R. Hippolapathum och R. obtusifolius. 
Äfven denna hybrid har Haussknecht tagit och 
beskrifvit från Tyskland, men formerna som der före¬ 
komma, säger han, närma sig än den ena än den 
andra af hufvudarterna, under det de af mig i Skan¬ 
dinavien tagna synas intaga en i allmänhet temligen 
intermediär ställning. Namnet R. Schmidt ii Hausskn. 
torde emellertid icke vidare behöfva användas, då man 
nu kommit på det klara med, hvad namnet R. pjlaty- 
phyllus F. Aresch. innebär. 
Det var vid Stenstorp i Vestergötland och vid 
Lyckås tegelbruk i Skåne, i trakten strax norr om 
Ystad, som jag tagit denna hybrid. Ehuru exempla¬ 
ren från de skilda lokalerna sins emellan erbjuda nå¬ 
gon olikhet hvad bladformen angår, så visa likväl de 
vestgötska lika väl som de skånska genom sina karak¬ 
terer, genom sin storlek, genom sina felslagna nötter 
och pollenkorn och genom det förhållandet, att de på 
båda ställena växte tillsammans med stamarterna, att 
här är fråga om en hybrid mellan R. obtusifolius L. 
och R. Hippolapathum Pr. Likväl är det anmärknings- 
värdt, att nötterna och de dem omslutande inre kalk¬ 
bladen på en stor del af exemplaren från Vestergöt¬ 
land tyckas vara ganska väl utvecklade, hvilket för¬ 
hållande i förening dermed, att vestgöta-formen af ifrå- 
1 ) Om R. maximus Schreb. sjelf är en hybrid, så är det icke 
detta som hindrar en sådan uppfattning af ifrågavarande hybrid. 
