/ 
123 
göta-formen erinrar den starka hårigheten mer om 
E . palustre , och frukterna hos denna öppna sig icke, 
utan rulla sig tillhopa och vissna helt och hållet. Pol¬ 
lenet hos den skånska är dugligt till 20 procent, men 
hos vestgöta-formen är o knappt 5 proc. dugliga. 
Om några Primulaformer. 
Af Ernst Ljungström. 
I en uppsats i Botanisk Tidsskrift* detta år har 
Professor Lange lemnat åtskilliga intressanta medde¬ 
landen om sina iakttagelser öfver variationsförmågan 
hos några den danska horan tillhöriga arter och for¬ 
mer af slägtet Primula. Då jag kommit i tillfälle att 
något litet uppmärksamma motsvarande förhållanden 
i vårt land hos dels samma, dels andra arter, kunde 
det måhända hafva sitt intresse, att för jämförelses skull, 
om ej för annat, äfven för mina iakttagelser en re¬ 
dogörelse lemnas, ehuru de ännu äro rätt ofullständiga. 
Jag går där före nu att göra det och vill därvid fatta 
mig i korthet. 
Primula officinalis och elatior äro enl. Lange i 
Danmark föga böjda för att variera och af den sist- 
nämda upptager han icke någon varietet als. Denna 
art har jag blott vid Of vedskloster sett i lefvande till¬ 
stånd, men där har jag imellertid funnit en hel del va¬ 
riationer. Så först beträffande fodrets längd. I lik¬ 
het med åtskilliga horistiska handböcker angifver Tull¬ 
berg (Bot. Not. 1876 sid. 140) fodret hos exemplar 
från Møen såsom kortare än kronpipen och tillägger 
att dess flikar nästan äro af fodrets halfva längd. Vid 
Ofvedskloster har jag imellertid liärutinnan funnit be¬ 
tydliga olikheter. Somliga exemplar hade nämligen 
fodret nående blott till pipens halfva längd, hvarvid 
foderhikarne utgjorde ungefär hälften af hela fodret (hg. 
4); andra exemplar åter hade foder (alltid med hikarne 
t 
