*„ • 
- 
124 
räknadt) af pipens lâïigd och flikarne blott ungefår en 
tredjedel af hela fodret (fig. 5). Dessa bada extrema for¬ 
mer, hvilka, såvidt de öfverhufvnd förtjena att beläggas 
med särskilda namn, kunna betecknas såsom ff. brevi- 
calyx och longicalyx , äro imellertid förbundna genom 
talrika mellanformer. 
Vidare fann jag kronflikarnes form och storlek 
ganska variabel. En del exemplar hade kronflikarne 
nästan cirkelrunda, berörande eller t. o. m. täckande 
hvarandra med kanterna, under det att andra exemplar 
hade mycket ’smalare krönflikar med blott svagt kon- 
vext böjda kanter, som långt ifrån att beröra h var an¬ 
dra i stället * bildade mer eller mindre vida spetsiga 
vinklar mellan flikarne. Dessa båda former kunna 
betecknas såsom ff. latiloba och angustiloba. De äro 
liksom de föregående förbundna genom en hel rad 
öfvergångar. 
Nu berörda båda slag af variationer funnos ej 
blott kombinerade med hvarandra (således 4 kombi¬ 
nationer) utan de uppträdde därjämte under artens 
båda (regelbundet förekommande och således enligt min 
uppfattning med varieteter i vanlig mening ej likvär¬ 
diga) faser, den longistyla och brevi styl a. Samtliga de 
8 rent teoretiskt uppställbara formerna (variations-kom- 
binationerna) iakttog jag äfven i naturen och insam¬ 
lade exemplar däraf, hvilka nu i fullständig serie fin¬ 
nas i härvarande botaniska istitutions museum och 
mina enskilda samlingar, hvarjämte en del former ut¬ 
delades i härvarande botaniska förenings växtbyte 1882. 
Såsom en f. crispa torde kunna betecknas en i 
blott ett fåtal exemplar funnen form med i brädden 
krusiga blad. 
En annan form hade smärre kronor än hufvud- 
formen, hvilka därtill voro af en något gröngul färg¬ 
ton och hade krenulerade men ej urnupna krönflikar. 
Denna variation gjorde imellertid intrycket af att vara 
blott en teratologisk form. Hos de funna exemplaren 
\ 
