175 
sådana som Latlirœa Squamaria, som en tid hade legat i denna 
vätska, icke allenast torkade mycket fort, utan äfven bibehöllo sin 
naturliga färg och icke ss. annars vanligen svartnade. Sedan för¬ 
söktes samma metod på Begoniaceer och Crassulaceer. Förf. rekom¬ 
menderar derför ungefär följande prepareringsmetod för sådana väx¬ 
ter, som utmärka sig för sin saftrikedom eller sitt sega slem eller 
för tjock epidermis och till följd häraf torka mycket långsamt, ss. 
Euphorbiaceer, Crassulaceer, Cacteer etc., eller som innehålla ett 
mörkt färgämne, hvilket annars träder i dagen vid torkningen af 
bladen eller blommorna, ss. många Aroideer, Orchi deer, Rubiaceer. 
Tjockbladiga växter läggas vanligen en längre tid, 1 / 2 till 1 dag, 
i ofvan nämnda vätska, spädare blommor ofta endast 5 min. till */ 2 
timme. Sedan torkas föremålen hastigt i ett varmt luftdrag (om 
vintern använde förf. härtill varmluftsventilerna i museet), om som¬ 
maren i drag eller solvärme. Derpå läggas de mellan läskpapper, 
som hårdt åtsnöras eller läggas de i en stål trådsväxtpress och ut¬ 
sättas för en varm luftström. Växterna behöfva icke omläggas, 
äro i många fall på 1 dag, i andra på 2 à 3 dagar, fullkomligt 
torkade och hafva i de flesta fall bibehållit sin naturliga färg. Så 
t. ex. torkade de mjölksaftrika, ledade klotrunda stammarne af Eu¬ 
phorbia globosa, på 3 dagar, de saftiga och köttiga bladrosetterna 
af Crassula-, Sempervivum -, och Echeveria- arter på 2 dagar och 
saftrika blomstänglar af Orchideer, Araceer, Melastomaceer på en 
dag. 
Det låter dock ej bestridas att spädare blomdelar af så behand¬ 
lade växter icke äro så dugliga för framtida undersökning som de 
på vanligt vis torkade. Men man kan ju torka en del af materia¬ 
let på vanligt sätt. 
Särskild t rekommenderas metoden åt personer som skola göra 
stora växtsamlingar i tropikerna. 
Smärre notiser. 
Myricaria germanica, från Skåne kommer detta år att utdelas 
genom Lunds Botaniska Förenings byte. Arten är här visserligen 
icke annat än subsponfcau, men den förekommer dock på sådan lo¬ 
kal och under sådana förutsättningar, att man med skäl kan antaga, 
att den ofta blir af botanister iakttagen och insamlad. En kort 
notis om dess ursprung och första uppträdande har derför synts 
mig vara väl på sin plats. — Vid en exkursion tillsammans med 
danska botanister på den torrlagda Ringsjöstranden förliden vår 
öfverraskades jag af att på ställen, der jag ofta förut ströfvat fram, 
finna talrika, frodiga och blommande exemplar af nämda art. Vid 
närmare efterseende befans den redan vara utbredd öfver en sträcka 
af väl en kilometers längd, från Fairyhill till bortåt Kulleberga på 
