204 
klaras väl deraf, att det under blomningstiden var så 
lugnt att ingen vindpust förmärktes. Men att ej bin 
och. humlor förmedlade befruktning, det kan jag ej 
förklara. 
Då i blomningsföljden afsetts normala arter, må 
till slut blott så mycket nämnas om afvikande former, 
att de i allmänhet bade samma blomningstid som huf- 
vudformerna, t. ex. Gcum pallidum som G. rivale. 
Dock antecknades Ranunculus Steveni något senare än 
R. acris, men Linaria peloria före L. vulgaris. 
« 
Literaturöfversigt. 
Beeby, W. H., On Sparganium neglectum. 
(Journ. of Botany 1885 sid. 193—196, tab. 258; jfr. 
sid. 26). 
På flere ställen i England, Frankrike och Schweiz 
förekommer en form af Sparganium, hvilken mycket 
närmar sig till S. ramosum men som förf. gjort till 
egen art. Då den kanske kan förekomma äfven i 
Skandinavien, vilja vi fästa uppmärksamheten på den 
och efter ofvannämda arbete redogöra för skillnaden 
mellan båda arterna. 
Spargonium neglectum Beeby. Stjälkblad, något rännformiga 
på den nedre hälften, och brakteer vanligen kölade ända ut till 
spetsen. Frukt nästan eller fullkomligt oskaftad, omvändt-äggfor- 
mig, tillspetsad, stundom smalt eller, då den är tvålröig, rundadt 
omvändt-äggformig, vanligen mer än två gånger så lång som bred 
(förutom stiften), icke trubbigt, utan småningom afsmalnande i stiftet, 
som utgör 7 a — 3 / 4 . vanligen 2 / 3 af fruktens längd; föga trubbkantig 
af tryck från sidorna, med regelbunden form i tvärsnittet; epikarpiet 
bestående af talrika små celler, som vid fruktens mognad förblifva 
täta och kompakta och sålunda dölja åsarne på endokarpiet. Hon¬ 
blommornas kalkfjäll jemnbreda med en bred spadlik spets. Her- 
barieexemplar mer eller mindre blekt gröna. 
