16 
Literatur-öfversigt. 
Die Verbreitungsmittel der Pflanzen. Von D:r Frie¬ 
deich Hildebrand. 58 fig., 162 s. 8:o. Leipzig 1873. 
— 1 Thlr 10 ngr. 
Oaktadt växterna i allmänhet sakna fri rörelseför¬ 
måga, intager dock icke en växtart under hela sin till¬ 
varo samma område, utan sprides under tidens lopp ut- 
öfver gränserna ^ för den yta, på hvilken den vid en viss 
tidpunkt förekom. Spridningen sker icke plötsligen och 
på en gång, utan småningom och efter hand, i det en 
följande generation intager en större rymd än en före¬ 
gående. De medel, genom hvilka denna spridning åstad¬ 
kommes, äro i allmänhet af tvåfaldig natur. Somliga äro 
nämligen yttre (utom växten varande) och förhålla sig 
såsom krafter, spridning sagentier, andra bestå i vissa an¬ 
ordningar hos växten själf, spridnings anordning ar, förme¬ 
delst hvilka de förra verka. I vissa fall är dock sprid- 
ningsagens en hos växten inneboende kraft och samman¬ 
faller då med spridningsanordningarne, alldenstund det är 
vissa växtens delar, som på grund af sin organisation 
åstadkomma i fråga varande växters spridning. 
De yttre spridningsagentierna äro hufvudsakligen 
fyra, näml. vinden, vattnet, vissa djur och torkning (Aus¬ 
trocknung). Spridningsanordningarne förekomma oftast 
hos sporerna, fröna eller frukthyllet, men kunna äfven 
uppträda på eller utgöras af vissa andra växtdelar såsom 
stiftet, blomhyllet, skärmbladen, allmänna och "enskilda 
fruktskaften eller t. o. m. växten i sin helhet. Af dessa 
spridningsanordningar äro somliga afsedda för ett, andra 
för ett annat spridningsagens, så att det t. ex. gifves så¬ 
dana, som uteslutande äro afpassade för den i rörelse 
stadda luftens påverkan och åter andra, som endast afse 
frönas spridning genom vissa djur. 
Den verkan, som framkallas af det först nämnda sprid¬ 
ningsagens, vinden eller luftens rörelse, är såväl qvanti- 
tativt, som i någon mån äfven qvalitativt olika, om rö¬ 
relsen är svag eller om den är stark. Verkan den 
