Literatur-öfversigt. 
17 
förra blir naturligtvis mindre betydlig, ehuru det dock 
bör märkas, att den effekt, som en häftigare luftrörelse 
åstadkommer, till följd deraf att den verkar stötvis, i 
själfva verket ej är så stor, som man till en början kunde 
vara böjd att antaga. Den svagare luftrörelsen har i all- 
mänhet en vertikalt uppstigande riktning och är därige¬ 
nom egnad att föra sporer, frön och frukter till lokaler, 
exempelvis klippafsatser, dit de af den starkare horison¬ 
tala luftrörelsen svårligen skulle kunna föras. 
De spridningsanordningar, medelst hvilka den i rö¬ 
relse stadda luften åstadkommer en spridning af växters 
sporer och frön, bestå dels i vissa egenskaper hos dessa 
växtdelar, såsom litenhet och lätthet m. m., dels i ving-, 
hår- eller fläderlika bihang, som förekomma på fröna 
eller frukterna eller i deras närhet och i afseende på ur¬ 
sprung och form sins emellan betydligt afvika. 
Hos flertalet sporväxter äro sporerna genom sin yt¬ 
terliga litenhet och lätthet särdeles väl egnade att spridas 
genom vinden, den må äga stor eller liten styrka. 
Vissa fanerogamer t. ex. Caryopliyllece hafva mycket 
små frön, hvilka dock till följd af sin jämförelsevis stora 
specifika vigt fordra för att spridas en starkare luftrö¬ 
relse. Hos andra (OrcJiidece) äro fröna tämligen stora, 
men äga till följd af en egendomlig byggnad hos fröskalet 
en ringa specifik vigt. Afven vissa frukter t. ex. de hos 
Atriplex inflata, äro genom sin lätthet afpassade för sprid¬ 
ning genom vinden. Stundom äro fröna, t. ex. hos Tu- 
lipa, eller frukterna, t. ex. hos Hedysanmi obscurum, starkt 
hopplattade och erbjuda härigenom en större yta för luf¬ 
fens påverkan. 
De vanligaste för vinden afpassade spridningsanord- 
ningarne utgöras af ving-, fjäder- eller hårlika bihang. 
Vinglika bihang förekomma stundom i omedelbar före¬ 
ning med själfva fröna eller frukterna och äro då ingen¬ 
ting annat än utväxter från fröskalet eller frukthyllet. 
Hos andra växter äro de i någon mån aflägsnade från 
