30 
Smärre notiser. 
Fossomhronia pusilla ansedda arten ej vore identisk med Junger- 
mannia pusilla Dillen, från det västligaste Europa, utan en genom 
finare växt och med regelbundna 5 — 6 kantiga facetter försedda spo¬ 
rer — hvilka hos pusilla hafva hvassa åsar — utmärkt art, af ordf, 
kallad F, foveolata, äfvensom att den af honom på oktober-mötet^ 
såsom vid Helsingfors funnen, omnämnda och beskrifna F. Wonära- 
czelåi ej vore fullkomligt öfverensstämmande med originalexemplar 
däraf från Böhmen, utan en af ordf. med namnet F. cristata beteck¬ 
nad egen art, till hvilken Wondraczekii måste hänföras såsom varie¬ 
tet, Slägtena SarcoscypJius och Alicularia ansåg ordf, ej vara väl 
skilda, till följd af deras likabeskaffade fruktifikationsorgan, utan 
på sin höjd endast subgenera under det gemensamma slägtet Nardia 
Gr. & Ben., analoga med motsvarande grupper af slägtet Junger- 
mannia. Af SarcoscypJius vore redan 6 skandinaviska arter kända, 
näml. revolutus, spJiacelaUis, emarginatus, alpinus (utmärkt genom 
knäböjd stjälk; funnen på Thrysildfield i Norge), FuncJcii (nyligen 
funnen i Kuusamo, förut i Norge och Småland) samt den af ordf. i 
9 :de häftet af sällskapets Notiser beskrifna sparsifolius, känd från 
Kongsberg i Norge, Torneå lappmark och senast från N. Österbot¬ 
ten samt skild från de öfriga bland annat genom paroik blomställ¬ 
ning. En varietet af den samma vore Gymnomitrium adustum.. Af 
Alicularia åter anförde ordf. 3 arter, hvilka förut sammanlörts under 
det gemensamma namnet A, scalaris, näml. den egentliga scalaris, 
utmärkt genom dioik inflorescens samt i Finnland funnen endast på 
Aland och Högland, den förut såsom en varietet af scalaris ansedda 
repanda, med paroik blomställning samt mindre konkava, mer eller 
mindre tvåflikade blad, allmän ända upp i lappmarken, och den ej 
sällsynta A. geoscyplius De Not., utmärkt genom paroik blomställ¬ 
ning och ett mycket egendomligt, påslikt nedskjutande, nedtill vid- 
gadt fruktsvepe, hvarigenom den bildar en öfvergångslänk till de nä¬ 
stan uteslutande antarktiska eller subtropiska äkta JungermannicC 
acrogynae sacciferae, (såsom GymnantJie med flere slägter;) denna 
art hade ordf. funnit särdeles väl utbildad vid Fredriksberg i när¬ 
heten af Helsingfors. Slutligen omnämnde ordf, att han under sin 
vistelse i Irland senaste sommar funnit den därstädes allmännast 
förekommande och med namnet nemorosa betecknade Scapania vara 
den af honom i Skåne 1867 upptäckta, men i Finnland ännu ej funna 
Sc. gracilis lÂndh., utmärkt genom små, ungefär lika stora blad 
samt sina tätt sammanpackade af omväxlande gult, grönt och brunt 
färgade tufvor, hvaremot nemorosa vore mycket rar; äfvensom att 
den på kalk förekommande, genom mycket papillösa blad utmärkta 
Sc. aequiloha vore identisk med originalexemplar af den i Tyrolen 
funna Sc. tyrolensis. 
