34 
F. W. C. Aveschoiig. 
A. For hiften fullständigt utsatta blad förete med 
afseeiide på den inre byggnaden den största omväxling. 
I allmänhet utmärka sig sådana blad därigenom att öf- 
verhuden på bladets båda sidor saknar klorofyll. Endast 
lios Ormbunkarne ocli med dem närmast beslägtade va- 
sculära kryptogamer innehåller öfverhuden klorofyll. ^lan 
kan inom denna afdelning urskilja följande typer. 
I. Blad med hreda plattade horisontala hladsJdfvor, 
och läorofyll-lös öfverhud. Dessa bafva de båda paren- 
kymatiska vålnaderna, nämligen den assimilerande ochpneu- 
matiska, väl differentierade. Blad af denna struktur till¬ 
höra flertalet af de dikotyla växterna och äfven en del 
monokotyler, när de hafva breda plattade blad t. ex. Aroi- 
deer. I regeln äro klyföppningarne företrädesvis förde¬ 
lade på den undre sidan, hvilket tyckes stå i samband 
med den egendomliga utvecklingen af parenkymet i bla¬ 
dets undre sida. Denna bladtyp synes vara den fullkom¬ 
ligaste, enär hos den differentieringen af cellväfnaderna 
och följaktligen äfven arbetsfördelningen är fullständigast. 
Vi urskilja inom den samma: 
a. Blad med enhel dfverhud %dan någon liypodermatish 
väfnad. Till dem äro att räkna de enåriga blad, som 
kunna hänföras till typen I, således flertalet af dikotyla 
ej öfvervintrande blad, och dessutom äfven fleråriga blad 
af åtskilliga dikotyler. Ej blott i anseende till bladspår- 
strängarnes antal och anordning i bladskaftet och medel¬ 
nerven, utan äfven med hänsyn till det assimilerande pa- 
renkymets beskaffenhet råder en stor omväxling. An är 
detta parenkym föga differentieradt från det pneumatiska 
och utgöres af nästan rundade celler, än är det mycket 
starkt differentieradt och dess celler långsträkta i en mot 
epidermiscellerna vertikal riktning. Därvid utgöres det 
assimilerande parenkymet i tunna blad endast af en rad 
palissadceller, men i tjocka sådana af 2-3-4 rader. Lik¬ 
som parenkymet öfver de gröfre nerverna ej blir assimi¬ 
lerande, utan bibehåller sin kollenkymatiska beskaffenhet 
