Literatiir-öfversigt. 
51 
några notiser om författarens undersökningar, som ännu 
ej liafva blifvit offentliggjorda i tryck. 
Flere olika typer af håningsgömmen förekomma. 1) 
Ilos IlanunctihiS t. ex. finnes i bottnen af den bekanta 
båningsgropen, som ar betäkt af ett fjäll, en grupp af 
små parenkymceller, som inåt gränsar omedelbart till kärl¬ 
knippet och utåt är betäkt af en glatt öfverliud, som sak¬ 
nar cuticula. I kronbladets väfnad uppträder redan ti¬ 
digt ocli senare äfven i de små cellerna transitorisk stär¬ 
kelse, som snart förminskas, under det att droppar af hå- 
ningssaften uppträda på ytan. I själfva öfverbudscellerna 
kan man påvisa amyloidisk metaplasma i stor mängd. 
Det är därför antagligt, att båningssaften frambringas af 
dessa förrådsämiieii och sedan helt enkelt uttränger ge¬ 
nom cellmembranen. Hos Bihes har den håningsafsön- 
drande delen af blombottnen en liknande byggnad, men 
den glatta öfverhuden är betäkt med en cuticula, som 
lyftes upp och sönderspränges af den utträdande hånings- 
saften, liksom det vanligen sker hos de harts eller gummi 
afsöndrande håren i en del knoppar. 2) Hos Viola af- 
söndrar spetsen af ståndarsporrarne håningssaften, som 
upptages af sporren på kronbladet. Den har ungefär 
samma byggnad som hos Ribes, men epidermiscellerna 
framskjuta som papiller. Hos andra hithörande växter äro 
papillerna ersatta af hår. Hos orchideerna, t. ex. Cym- 
hidmm och StanJiopea bestå håningsgömmena af ett på 
metaplasma rikt parenkym, som ej afsöndrar någon hå- 
ningssaft utan direkt förtäres af insekterna. 3) Hos Or- 
nithogalum umhellahmi och flere monokotyledoneer finnes 
det ett slags inre rum eller springor, som utgjuta sitt 
innehåll utåt ; men dessa äro ännu icke tillräckligt under¬ 
sökta. 4) På en liten ringförmig bildning vid basen af 
de enskilda blommorna hos Compositœ, af Hildebrand kal¬ 
lad nektarkrage, finnas klyföppningar, hvilka föra till täm¬ 
ligen stora andhålor, som dock här ej endast innehålla luft 
utan äfven droppar af håningssaft. 
4’* 
