Smärre Kotiser. 
61 
4. G. heteroicum = G. synoicum (1. paroicum) + autoicum. 
Ex. Br. pendulum (Hornsch.) Schimp. 
B. 6r. dioicum: 
(<f et $ in diverso individuo.) 
5. G. dioicum = androecium et pericliætium in diverso indi¬ 
viduo. Br. cœspiticium (Dill.) Linn. 
C. G. polyoicum: 
et 9 et in eodem et in diverso individuo.) 
6. G. polyoicum has tres formas nobis præbet: 
a) G. synoicum (1. paroicum) -f dioicum. Ex. Br. (Wehera) cru¬ 
dum SCHREB. 
b) G. autoicum -b dioicum. (Ex. Dicranum scoparium, (Dill.) 
Hed-vv.) 
c) G. heteroicum -f dioicum. Ex. Br. pallescens Schleich, quæ 
species, sæpissime quidem autoica, synoica et dioica quoquein ter- 
dum tamen invenitur. 
Tulipéernas Vôhar. Vid mötet i Linnean Society d. 4 
dec. 1873 meddelades en ”Revision of the Genera and Spe¬ 
cies of Tulipeae” af J. G. Baker. Ur ett referat häröf- 
ver meddela vi följande. Vid granskningen af de karak¬ 
tärer, som denna afdelning erbjuder, dröjde förf. särskildt 
vid lökarnes byggnad. Alla Tulipéer aro i stånd att up¬ 
pehålla sin existens endast genom reproduktion af lökar; 
men det råder stor olikhet i sättet, hvarpå denna repro¬ 
duktion försiggår, samt i antalet, byggnaden och funktio¬ 
nen af de bladslidor, hvaraf löken utgöres. Såsom huf- 
vudtyper må framhållas; 1) Den fjälliga, perennerande lö¬ 
ken hos gamla verldens liljor. Denna äger många plat¬ 
tade fjäll, alla förtjockade och alla ägande till möjlighe¬ 
ten förmåga att utveckla nya hlomstänglar ur sina axiller. 
Hos denna typ skjuter den nya hlomstängeln upp från 
midten af den gamla massan, och inga torra och tunna 
yttre slidor (”tunics”) finnas. Två mera utmärkta varie¬ 
teter af denna typ erbjuda de amerikanska liljorna. Hos 
den ena är löken perennerande, men tillika bildar sig en 
