Undersökningar öfver bladets anatomi. 
(>9 
dres, så att dess celler visa en tydlig tendens till att an¬ 
taga palissadform. 
VIL Omibunliarnes blad. Det är ej ensamt genom 
sin klorofyllförande öfverhnd, som bladen af dessa växter 
skilja sig från alla de förut af handlade bladtyperna. De 
utmärka sig äfven genom beskaffenheten af det klorofyll¬ 
förande parenkymet, som i bladets båda sidor är lik¬ 
formigt och än består af rundade celler än är svamp- 
likt. Detta förhållande synes antyda en ofullkomligare 
organisation och är så mycket mera anmärkningsvärdt, 
som annars de mera plattade, utbredda-bladen förete en 
olika byggnad af öfre och undre bladsidans parenkymati- 
ska väfnader. Antagligen står epidermis-cellernas kloro- 
fyllhalt i samband med Ormbunkarnes förekomst på skugg- 
rika och fuktiga ställen. Ty det är annars endast sådana 
blad, hvilka befinna sig i vatten och sålunda äro utsatta 
för en svagare belysning, som hafva en klorofyllförande 
öfverhud. 
B. Flytande blad. Mesofyllets differentiering är i 
dylika blad mycket fullständig, en sannolik följd af de 
olika yttre förhållanden, som inverka på bladets öfre och 
undre yta. Ehuru klyföppningarne befinna sig på den 
öfre ytan, finnes det pneumatiska parenkymet i bladets 
undre sida. Midt under hvarje klyföppning finnes ett in- 
tercellularrum mellan de palissadformiga cellerna. Det 
pneumatiska parenkymet är rikt på stora luftlakuner och 
i det samma förekommer merendels partier af mer eller 
mindre stjärnformiga celler, erinrande om dem i Brome- 
liaceernas blad. Undre ytans epidermis är oftast kloro¬ 
fyllförande och saknar klyföppningar. Hos Villarsia nyni- 
phoides saknas klorofyll i undre bladsidans epidermis, 
hvilken i öfrigt består af tvänne cellrader samt där och 
hvar innehålla grupper af mindre och med ett pulverfor- 
migt ämne fylda celler, mellan hvilka jag för öfrigt ej 
kunnat varseblifva några klyföppningar. De erinra för 
