70 
F. W. C, Areschong. 
ôfrigt om de smâcelliga grupper, som finnas på undre 
bladsidans öfverhud bos Saxifraga sarmentosa. 
C. Nedsänlda hlad. Dessa äro i anatomiskt afseende 
de ofullkomligaste af alla blad med undantag af mossor¬ 
nas. Liksom de flytande utmärka sig äfven de af vatten 
fullständigt omgifna bladen genom den stora rikedomen 
på luftkanaler, en naturlig följd af deras förekomst. Det 
tyckes nämligen vara på grund af den mera ofullständiga 
tillgången på atmosferisk luft, som dylika kaviteter, tjä¬ 
nande till reservoirer för luften bilda sig, på samma gång 
därigenom möjlighet beredes för växten att hålla sig upp- 
rät i vattnet. Klorofyllet är uteslutande eller till största 
delen inskränkt till öfverhuden, som saknar klyföppnin- 
gar, och denna tyckes sålunda vara den företrädesvis 
assimilerande väfnaden. Också kommer denna väfnad 
mest i åtnjutande af den föga intensiva belysning, för 
hvilken vattenväxterna äro utsatta. Hela mesofyllet ut- 
göres af ett likformigt, föga eller alldeles icke klorofyll¬ 
förande parenkym. 
D. Mossornas hlad. Den parenkymatiska väfnaden 
är här inskränkt till ett enda cell-lager, hvarför bladen 
hos ifrågavarande växter också kunna betraktas såsom de 
ofullkomligaste. Jag har utsträkt mina undersökningar 
till i fråga varande blad, och inskränker mig därför till 
att endast anföra dem i denna allmänna öfversigt öfver de 
olika bladtyperna. 
De nu skildrade bladtyperna förenas med hvarandra ge¬ 
nom talrika mellanformer. Så bilda t. ex. Caryophylleer- 
nas blad en mellanlänk mellan de trinda succulenta och 
de plattade bladen med enkel öfverhud, samt Coniferernas 
plattade blad en länk mellan barren och de under Ic be- 
skrifna bladen. Likaså förefinnas talrika öfvergåiigar mel¬ 
lan de olika monokotyledona bladtyperna, ja, bladen af 
Caidinia kunna till och med sägas bilda en öfvergång till 
Mossornas ofullkomliga blad. 
