86 
Literatur-ofvorsigt. 
att återfinna största delen af de Weiheska arterna. För¬ 
fattaren liar vid sina undersökningar funnit bistånd hos 
d:r Focke i Bremen, för närvarande den mest framstående 
af de tyska rubologerna. Några af Weihes arter liafva 
ej med säkerhet blifvit återfunna, nämligen It. macroacan- 
tJios, B. carpinifoUus, B. humifusus, B. hystrix och B. 
apicutatus. Vi tillåta oss att särskildt anföra författarens 
observationer rörande ett par arter, såsom varande af vigt 
äfven för den svenska floran. 
B. fastigiatus Whe. Denna art har länge blifvit an¬ 
sedd som identisk med B. suberectus Ands., ehuru figu¬ 
rerna ej i alla afseenden öfverensstämma med denna art. 
Detta gäller i synnerhet taggarne, som på figuren äro gan¬ 
ska stora och starka, men hos B. suberectus Ands. små 
och svaga. Banning har nu funnit, att Weihes art inne¬ 
fattar så väl den äkta B. suberectus som en annan, numera 
som själfständig art upptagen form, nämligen B. sulcatus 
West. och att vid teckningarnes utförande någon samman¬ 
blandning af dessa former ägt rum. 
B. affinis. Keferenten, som förliden sommar hade 
tillfälle att i d:r Bannings sällskap på ort och ställe taga 
kännedom om Weihes Bubi, fann att denna art var en 
annan form än den, som Aerhenius i sin Monografi beskrif- 
vit under detta namn. Weihes B. affinis är nämligen en¬ 
dast en starkare beväpnad och med en mera förgrenad 
blomställning försedd form af B. plicatus. Arrhenii B. 
affinis är däremot B. sulcatus West. Denna form tyckes 
i Sverge vara inskränkt till Stockholms och Östgöta skär¬ 
gård. I Tyskland har jag sett den samma, i Schlesien, 
Thüringen, Westphalen samt trakten af Minden. 
F. W. C. Areschoug. 
Zur Wachsthumsgeschichte des Farnwedels. Von Dr 
R. Sadebeck. (Verhandl. d. botan. Vereins d. Prov. 
Brandenburg, Jahrg. XV, s. 116—132, T. III et IV.) 
Då' Asplénium Serpentini Tausch och A. adulterinum 
