102 
Bref 
dygnet om tyckes så het, att man väntar det skall fräsa, 
då man spottar på honom, förefaller det obegripligt, huru 
en onda växt kan bli vid lif. — Men äfven där har na¬ 
turen funnit utväg, att förse sina alster med lämpliga 
verktyg vid deras arbete för sin tillvaro, i det den åt de 
smärre arterna oftast gifvit en tjock underjordisk stam, 
hvars rika safter få ersätta hvad ofvan jord går förloradt 
• • 
Annu märkvärdigare äro dock i detta afseende en del i* 
torra bärgspringor förekommande Gesneracece^ hvilka stun¬ 
dom och tydligen för samma ändamål hafva saftiga stjälk¬ 
knölar af kolossala dimensioner. 
I andra veckan af oktober kommo väl några regniga 
dagar såsom vanligt, men därmed var det ock så godt 
som slut. Ehuru det från den tiden tils dato åskat mer 
eller mindre häftigt dagligen, inskränkte sig nederbörden 
till en och annan enstaka regnskur ända till slutet af 
november. Detta var dock tillräckligt, för att upplifva 
den domnade växtligheten. Liksom med trollspön fram¬ 
manade regn strålar ne plantorna ur den torra campon och 
blommorna ur skogarnes gröna skott; och när slutligen 
regntiden och sommarvärmen på allvar nalkades trakten, 
var det omöjligt att vidare följa den kraftiga vegetatio¬ 
nens jättesteg, och hade varit det, äfven om de nedstör¬ 
tande vattenmassorna ej lagt hinder i vägen. 
På samma gång som växtligheten väktes äfven djur- 
verlden till förnyadt lif. Under torra tiden såg jag af de 
mera kallblodiga ryggradsdjuren blott en och annan padda, 
några små ödlor på solöppna platser och en slägting till 
dessa, en tjock och nära 3 fot lång fuling i svarta och 
gula färger, som här kallas Lagarto och höll sig'under 
buskar och, när jag nalkades, satte i väg med ett för¬ 
skräckligt prasslande i löfven och svansen i vädret som 
en kalf. Denna ödla är ganska allmän. Köttet skall vara 
• • 
läckert. Äfven insekter voro sällsynta. När däremot varma 
tiden inträdde, blefvo grodorna alldeles befängda. Näc¬ 
ken vete hvar alla kommo ifrån, men deras aftonkonser- 
