no 
Bref 
ven en stor gnagare, kallad Paca. Omkring V 2 liÅr- 
ifrån sågs för en månad sedan en enorm Sucury, (Boa 
constrictor eller Vattenboa), men kunde ej dödas af brist 
på vapen. Ormar i allmänbet, i synnerhet Skallerormen, 
åro hår ohyggligt vanliga på öppna platser och ha stun- 
dom t. o. m. gått in i huset, dår jag hor. Arligen får en 
och annan neger såtta till lifvet för deras hett. 
Under hela första veckan gynnades jag hår af sol¬ 
skensdagar och alt, men sista dagarne i december bör¬ 
jade jag få hulnader af sandloppor i fötterna, ehuru en 
förståndig negress påstod, att de uttogos enligt konstens 
alla regler, och snus lades i hålen. (Jag har sedermera med 
båttre framgång ersatt snuset med lapis infernalis enl. 
egen ordination.) Nyårsafton kunde jag ej långre gå uppe. 
Efter ungefår en veckas stillaliggande lemnade jag dock 
åter sången, men redan första afton, då jag satt i tofflor 
vid hordet, fick jag på ena fotleden ett hett af något an¬ 
nat odjur, som trots alla efterspaningar ej kunde upptåc- 
kas. Hår gissas på en större art Caraputo, men jag tror 
snarare, att det var ett skorpiondjur, som kanske hor i 
korggolfvet, ty inuti strumpan fans ingenting misstånkt, 
och genom densamma skulle en fåsting svårligen kunnat 
bita, om han ock velat etc. Fotleden svullnade ögonblick¬ 
ligen upp, så att jag nått och jåmnt kunde gå till sån¬ 
gen, som jag åter måste intaga, och af detta hlef sedan 
ett sår, som ånnu ej år låkt, dock kanske mest till följd 
af hettan och otjånlig behandling. 
Det år sex tåmligen tålamodspröfvande veckor, jag 
nu fått se på skogen blott på afstånd. Stållningar och 
förhållanden inomhus hafva ej håller synnerligen bidra¬ 
git till trefnaden. Mitt rum år 4 alnar i kub, såsom hår 
är vanligt med lerväggar, hvarigenom dagern lyser; tak 
och golf af korg; fönstret år en liten glugg utan glas. 
Regnar det ute, och det gör det nu dagligen, sa regnar 
det inne, åfven om fönsterluckan stånges, i hvilket fall 
det naturligtvis blir kolmörkt i rummet. Om nätterna 
