Literatur-öfversigt. 
119 
betrakta som någon afsöndringsprodukt; troligen upp¬ 
komma äfven dessa i följd af en mer eller mindre loka¬ 
liserad fortsatt utveckling af cellulmembraneiis yttre delar. 
Bacillariaceernas rörelse äro belt och hållet obero¬ 
ende af cellulens läge. De ega rum så väl, då skalen ligga 
midt öfver hvarandra, som då de båda motstående hälf¬ 
terna af midtbandet intaga detta läge. liörelserna bero 
uteslutande på energien af den uti cellulen försiggående 
diosmosen, således icke på framträdandet af protoplas- 
matrådar genom öppningar uti cellulmembranen och ett 
cellulens däraf förorsakade krypande. Några verkliga 
springor, öppningar och dyl. på cellulernas membraner 
förefinnas näml. icke, utan äro dessa fullkomligt slutna, 
och dessutom simma cellulerna fritt i vattnet och krypa 
ej på underlaget. 
Den’ för skalen egendomliga skulpturen beror hos 
skilda arter på helt olika förhållanden. Sålunda äro tvär¬ 
strimmorna hos t. ex. de större Pm^M7ar/a-arterna och 
Cynibélla Ehrenhergii insänkningar på skalens utsida. Hos 
andra åter, såsom de flesta Cynibellce, de mindre Navi- 
a(?a-arterna. Amphorae m. fl. framkallas tvärstrieringen 
genom på insidan framspringande förtjockningslister, dessa 
stundom sammanhängande, stundom bestående af i ra¬ 
der anordnade små knölar. Hos Pleur o sigma- Sirtevivd 
torde den fina teckningen bero på en cellulmembraneiis 
differentiering uti partier af större och mindre vatten- 
(ocli kisel-) halt. — De regelbundna sexkantiga areolce^ 
som visa sig på skalen hos t. ex. Coscinodiscus och Tri- 
ceratium synas vara i membranen befintliga håligheter af 
denna form, som öppna sig utåt genom smärre hål. Hos 
Surirella och Cymatopleura är cellulmembranen vågfor- 
migt bugtad. 
Hyllesubstanseii hos Bacillariaceerna består icke af 
ren kiselsyra, utan af en antingen med cellulosan iden¬ 
tisk eller med detta ämne nära beslägtad organisk före¬ 
ning, som är starkt inpregnerad med kiselsyra. Kiselsy- 
