forska orsaken, kände jag icke något försök till förkla¬ 
ring ej häller fann jag i höckei’, där saken omnämndes, 
någon uppgift om orsaken därtill.— Efter studier öfver 
själfva fenomenet, — angående tiden när fällningen in¬ 
träffar, samt liuruledes toppskotten förete sig efter fäll¬ 
ningen, samt om den tydliga orsaken därtill, insände jag 
mot slutet af 1850-talet eller början af 1860-talet, en re¬ 
lation därom till Bot. Notiser, men denna blef händelse¬ 
vis ej publicerad. 
På senare tid (1869—70) har jag i Botan. Zeitung., 
sett samma företeelse vara föremål för någon menings- 
växling i Tyskland, och får hänvisa angående denna till 
nämda Tidskrift 1865 sid. 115, sid. 265 och sid. 305, 
men känner likväl icke om man slutligen där kommit till 
full visshet angående där uppgifne olikartade orsaker. 
Emellertid hade jag funnit att orsalcen till hvist-topp- 
fällningen var alldeles i likhet med v. Böse (Bot. Zeit. 
1865 pag. 115, som korteligen benämner de affäldakvist- 
topparne: ’’ahhisse”!) icke någon annan än: att de under 
sommaren bildade knopperne invid årsskottens basis af 
något större djur blifvit borttagne, och därvid därjämte 
årsskottet vid leden blifvit så bräckt, att så vida toppen 
ej straxt nedfallit, den vid inträffande stark blåst, eller 
hälst vid ymnigt snöfall, eller vid inträffadt mildväder 
under vintern, då snö eller is tynga på ytterkvistarne, dessa 
nedrifvas och nedfalla på marken; ofta i massor på en 
gång. 
Kvisttopparne affalla aldrig sommartiden; först i 
början af oktober har jag sett dem till en del affalla. 
Ingen enda kvisttopp har alla sina knoppor i behåll ; 
flere eller färre äro borttagne, och så borttagne, att det 
tydliga synes skedt genom en våldsam afbitning, i det att 
ofta nog icke hela knoppen till leden afbitits, utan ofta sit¬ 
ter flere eller färre, skadade, fjäll af knoppen kvar på 
sin plats. Äfven såret visar tydligen att knoppen afl)itits 
på en gång, ej uppfrätits så som af en insekt. Ofta äro 
