Ora Granens Icvist-toppfållning. 
131 
därjämte en eller annan af kvistens toppknoppar på lika 
sätt af bitne. — Vid samma tillfälle är tydligen kvisttop¬ 
pen vid leden antingen afbiten, eller så bruten, att den 
vid inträffande, därtill gynnande väderlek, med lätthet 
nedrifves. 
Att sålunda intet annat än någon djurart orsaTiar 
Jcvist-toppfällning är mig säkerligen klart; men hvilken 
djurart kan orsaka denna så ymniga nerfällning? — Det 
måste antingen vara en ymnigt förekommande art eller 
kanske flere arter, eller något större djur, som må hända 
icke förtär alla knopparne. — Detta både bör och kan 
utredas. 
För att vända uppmärksamheten på utredningen här af 
torde jag få anföra några förslagsfrågor, som tid efter 
annan uppkastats, ehuru i allra största korthet. Man 
har till en del trott Insekter vara orsak till Toppfäll¬ 
ningen (så Gonnerman Bot. Zeit. 1865 pag. 265, men han 
har tydligen alldeles misstagit sig på det fenomen, som 
var i fråga). För min del företer sig icke företeelsen så, 
— som förut blifvit nämdt — att någon insekt större eller 
mindre kan hafva orsakat afbitningen. Vi hafva ej häl¬ 
ler några större skalbaggar eller larver, som på detta 
» sätt kunna härja. 
Mesarne och kungsfogeln besöka granarne på ett så¬ 
dant sätt att man skulle kunna fatta misstro till dem. 
Men så vidt jag erfarit förtära de endast små insekter, 
som gömma sig mellan barren och hafva alt för klena 
näbbar att kunna af bita knopparne och kvisten. 
Domherren äter gärna knoppar t. ex. i trädgårdarne, 
men är alt för sällsynt att kunna orsaka så stor förödelse 
å granen. Korsnabhen torde möjligen äta barrträdens 
knoppar, jag har ej varit i tillfälle förvissa mig därom, 
men han är alt för fåtalig. Likaså kan ej orren^ j är pen 
eller någon annan af hönsfoglarne — som gärna äta knopp 
— medhinna så i massor borttaga toppskottens knoppar, 
om de än taga något däraf. 
9 * 
