På eJwrren har von Rose (Bot. Zeitung 1865 pag. 305) 
kastat dén svåraste misstanken till förödelsen. Han sä¬ 
ger sig till ocli med sett — deras beteende vid afätnin- 
gen. Oaktadt jag ofta haft tillfälle se ekorren i skogen J 
och hans klängande på yttersta grenarne har jag aldrig ' i 
fått se honom afbita och nedkasta dessa grenskott, som ^ 
likväl någon gång dock torde ske. Äfven tam, har jag ■' 
ej sett honom äta sådane knoppar *) eller så handtera 
grangrenarne, som erfordrades fÖr åstadkommande af af- 
hitningen. Det kan dock ej vara omöjligt att af brist på 
mogna granfrön, knopporna få ersätta frukten. Så till- 
gripes under denna tid svamparne m. m. 
Emellertid vore det af stort intresse att inhemta full jj 
visshet härom, hvilket lämpligast kunde ske dels genom 
direkt iakttagelse på ekorrens lefnadssätt under hösten 
sept., oktober och november månader, dels genom iaktta- 
tagelse uti fälde djurs magar, huruvida man där denna , 
tid träffar granknoppar i större mängd. : 
Att denna granarnes kvist-toppfällning, oaktadt sin 
ymnighet, dock icke utgör någon skada fÖr skogarnes 
tillväxt, synes mig sannolikt, utan förr till och med kan 
vara granen till gagn, torde jag för öfrigt höra tillägga. 
Vidare har jag funnit den alla år, men vissa år ymnigare , 
än andra ; orsaken härtill torde nog finnas då man vun¬ 
nit visshet hvilken djurart, som orsakar den. Att den y. 
därjämte icke har något rimligt samband med snöfallets \ 
mängd under vintren, — såsom folktron angifver i Öster¬ 
götland och kanske fierestädes inom landet, torde vara 
klart utan anförande af några bevisgrunder. 
*) Prof. Liljeborg i Sverges Norges JRyggradsdjiir^ sid. 398 
nämner dock att: ”Ekorren äter knoppar och unga skott af Tall 
och Gran.”, 
V-' 
