spars, stjernludna, mer håriga; håren på stängeln kortare, blommorna 
ljusare och grenskott sällan förekommande m. m. ' 
Uppträder helst på fuktiga ängar och är utbredd öfver hela Sa- 
volaks och Tavastland, hvarest den mångenstädes rikligen anträffas 
(i Pihlajavesi dock sälls.) och är äfven funnen i Nyland och Karelen. 
Den äkta H. Blyttii Fr. är ännu icke med säkerhet känd från Fin¬ 
land. — Uppkallad efter d:r Th. Sælan, som länge sysselsatt sig med 
utredning af våra Hieracia och äfven varit den första som fästat 
uppmärksamheten på förhandenvarande form (jmfr Notis F. & Fl. 
Skpts förh. IV, p. 31 och 249). 
* H. pseudo -Blyttii. Närstående till föreg., från hvilken den 
skiljer sig genom blågröna, mer utdragna och isynnerhet på torrare 
ställen, tjockare och fastare blad, som vanligen är o blott glest hår- 
bräddade; äfven stjelken är gleshårig, men upptill tätt stjernluden; 
blommorna äro något talrikare, dunkelt citrongula, kantblommorna 
ofta utvändigt rödrandade; holkarna ljusa, något stjernludna och glés- 
håriga. Gröfre exx. likna ofta habituelt mycket späda former af 
H. suecicum, de mindre åter H. Blyttii, för hvilken den jemväl blif- 
vit hållen (möjligen äfven för H floribundum). 
På backsluttningar flerst. talrikt. — Utbredd öfver hela meller¬ 
sta Finland, från Österbotten och Satakunta till ryska Karelen; norr 
ut går den betydligt högre än föreg. eller till Sotkamo (V. F. Bro 
therus) och Kianto (65 n. 1. och 800 à 900 fot öfver hafvet), hvarest 
den under sistlidne sommar anträffats af mag E. Lackström. 
I förbigående må ännu omnämnas en tredje, på några st. i Pih¬ 
lajavesi anträffad hithörande form, ansenligt gröfre än de båda föreg. 
med breda, lifligt gröna håriga blad, g. talrika, stora, brandgula 
blomster, breda holkfjäll med blekare kanter, långhårig stjelk, utan 
stoloner, men ofta med långskaftade rosetter. Till habitus påmin¬ 
nande om H. decolorans ; under namn af H. aurantiaeum — bicolor 
har jag från Skandinaviska halfön sett former, som stundom temli- 
gen likna ifrågavarande, hvilken af prof. Fries äfven föres till H. 
flammeum. Är för öfrigt i Finland temligen sällsynt, men dock vidt 
utbredd eller från ryska Lappmarken (Tjapoma, V. F. Brotherus) till 
södra Tavastland (Evo, Padasjoki etc.).” 
Bidrag til Kundskaben oni Lentibiilariaceae. Af Eug. 
Warming. (Videnskab. Meddel, fra d. naturliist. Fore¬ 
ning i Kjöb., 1874, nr. 3—7, s. 33—58). II Spirinc/en 
af Froene hos Utricularia vulgaris. 
Utricularia-h:ö\\ 2 i^ groning bar ej förut varit iakt- 
