Literatnr-ofversigt. 
181 
longitudinal eller vanstervriden spiralanordiiiiing, som äf- 
ven inverkar på riktningen ocli formen af tappliålen. De 
liafva en liög grad af fasthet. Bastceller af en del gras, pal¬ 
mer m. fl. uppnå nästan stångjärnets absoluta styrka, 
blott spänningen ligger inom elasticitetsgränsen; de äro 
dock mera tänjbara. 
Bastet hör egentligen icke till kärlknippet och har 
icke med dess uppgift att göra; därför är det också hos 
alla Cyperaceer, Juncaceer o. a. genom en formlig skydds- 
skida (kärnskidan) skilda från de luft- och saftledande 
organen (kärl, vedceller, kambiform). Det intager icke 
någon morfologiskt bestämd ställning till kärlkiiippets öf- 
riga element, hvilka förf. kallar me st om eller fy lina ds- 
väfnad; de bastlösa kärlknippena kallas af honom därför 
mestomsträngar och den ofvan nämnda skidan för mestom- 
skida. 
Sedan meddelar förf. några satser ur mekaniken 
hvilka uteslutande röra hållfasthet mot böjning och den 
vid böjning förekommande spänningen och vidrör där¬ 
för den enkla bjälken, den ihåliga cylindriska pelaren. 
Då de fasta delar ne enligt mekanikens lagar böra 
vara aflägsnade så mycket som möjligt från den neutrala 
axeln eller ytan, om man vill med minsta åtgång af 
material erhålla en gifven styrka, så äro hos växterna de 
mekaniska elementen hos cylindriska organ i tvärskärnin¬ 
gen i allmänhet anordnade periferiskt-kretsformigt, och 
hos flata organ i regeln ytligt—tvåradigt. Dock kan denna 
anordning vara modiflerad på mångahanda sätt, såsom: 
A. Hos cylindriska organ, dit förf. äfven räknar de 
3-flerkantiga. 
a. System af subepidermoidala bastknippen (Bastrip¬ 
pen). Typ. 1. Bastknippen i en enkel ring kombinerade 
med tunnväggigt mestom (t. ex. hos Arum maculatum). 
Typ. 2. Smärre subepidermoidala knippen afväxla med 
större något längre in liggande (Colocasia Antiqxiorum). 
