Literdtur-öfversigt. 
183 
custris). Fastän enligt förfis uträkning böjningsmomentet 
är stort, är strået lätt utsatt för att knäckas till följd af sy¬ 
stemets ringa vägg-tjocklek. Denna fara kan dock und¬ 
vikas genom ett tillräckligt högt vattenstånd. Typ. 9. 
De subepidermoidala knippena kombinerade med en en¬ 
kel krets af 3—6 kärlknippen, mellan livilka vanligen 
stora luftkanaler finnas; märgen parenkymatisk (^Scirpus 
setaceus). Typ. 10. De subepidermoidala bastknippena 
fria eller till en del sammanvuxna med mestomsträngarne. 
En del af kärlknippena äro förenade till en hel eller ofta 
afbruten ring genom tangential utveckling af de mellan¬ 
liggande bastknippena (Juncus acutus ; Cladium Mari¬ 
sens). — En öfvergängsform till Luzula-ij^Qn. bilda 
Bhyncospora alba och fusca, hvilkas kärlknippe-ring en¬ 
dast på 2—4 ställen är sammanbunden med epidermis ge¬ 
nom framspringande bastknippen. 
c. System bestående af en ihålig refilad cylinder, 
hvars utsprång stå i förening med epidermis. Typ. 11. 
Alla kärlknippena stå i förening med bastringen eller 
äro på sin höjd i de nedre mellanlederna förskjutna längre 
in i märgen och då fria (talrika gräs, ss. Molinia coeru¬ 
leo). Typ. 12. De inre kärlknippena i stammen icke sam¬ 
manvuxna med bastringen, ofta i större antal spridda i 
grundväfnaden och stundom samlade mot midten. Afgjord 
benägenhet till undertryckning af de subepidermoidala 
bastknippena (Apera spica venti). 
d. System af periferiska och för det mesta genom 
mestom förstärkta bastknippen, som oregelmässigt sam¬ 
mansmält såväl sinsemellan som med epidermis. Typ. 13. 
Ingen egentlig bastring, men de periferiska mestomsträn¬ 
garne omgifna af ett tjockt lager af bast (Zea Mais). 
e. System af subcorticala (från epidermis skilda) 
kärlknippen med stark utveckling af bast och stundom 
sammansmältande i tangential och radial riktning. Typ. 
14. Talrika periferiska kärlknippen med utomordentligt 
stark bastbeklädnad; de större bastmassorna på kärl- 
