186 
Literatur-öfversigt. 
de mekaniskt svagare ställena skyddade genom bladsli- 
dor eller ss. hos Tradescantia förstärkta genom en för- 
tjockning af stammen. Bladslidorna är o starkast på det 
ställe, där den inneslutna stamdelen är svagast. 
E. Det mekaniska^ systemets aftagande i styrka i 
akropetal riktning öfverenstämmer vanligen tämligen full¬ 
komligt med lagarne för konstruktionen af en kropp med 
öfveralt lika relativ styrka. Blad och stjälkar hos många 
gräs och halfgräs lämna därför också exempel på eleganta 
kurvor. 
F. Den relativa styrkan hos ett organ kan förstär- 
kas'genom spänningen i/äfnaderna, genom vridning af upp¬ 
rätta flata organ (bladen hos TyjgJia) och genom formen 
på tvärskärningen hos flata organ (t. ex. de ränn- och 
i2-formiga bladen hos gräs och halfgräs. 
G. Den mekaniska principen kommer här och där i 
strid med andra biologiska principer. Både de mekani¬ 
ska och de assimilerande gröna cellerna behöfva komma 
nära ytan; stundom intaga hvardera af dem hälften af 
ytan, oftast få de mekaniska cellerna draga sig ett stycke 
tillbaka, men rycka genast ut till ytan, då förhållandena 
äro ogynsamma för de gröna cellerna (såsom innanför 
bladslidorna), eller då dessa senare ej behöfvas (ss. hos 
parasiter), samt då epidermis består af flere cell-lager 
(Arum^ Musa). 
H. De mekaniska cellerna hafva äfven bifunktioner; 
de utbildade bastcellerna föra alltid litet luft, stundom 
äro de mera utbildade härför ; någongång kunna de in¬ 
nehålla klorofyll (Faris), men endast undantagsvis bi¬ 
draga de till vattnets cirkulation hos växten. 
Det mekaniska systemet i organ, som ej behöfva håll¬ 
fasthet mot böjning, är olika mot föregående. Tages or¬ 
ganets absoluta styrka (hållfasthet mot sönderslitning) i 
anspråk, sträfva de mekaniska cellerna mot midten. Detta 
visar sig mest utprägladt hos rötterna, rotstockarne sluta 
sig i detta afseende i allmänhet mycket nära rötterna. 
