51 
structo, aculeis rectiusculis, panicula densa, composita 
subcorymbosa. 
R. corylifolius Sm. FI. Britt. II, pag. 542; Babingt. 
Britt. Bot. pag. 95; Arrli. 1. c. pag. 16; Hartm. 1. c. pag. 
159; Fr. 1. c. p. 168. 
Var. intermedius Wahlb. aculeis caulis ramorum flori¬ 
ferorum validioribus magis falcatis, petalis rotundato-ovatis. 
R. corylifolius var. intermedius Wahlb. FI. Golhob. 
pag. 57. R. Wahlbergii Arrh. 1. c. pag. 43; Hartm. 1. c. 
pag. 159; Fr. 1. c. pag. 167; Gren. et Godr. 1. c. pag. 
539; R. dumetorum a vulgaris Whe. et N. ab. Es. 1. c. 
pag. 101, tab. XLY. A, f. 1 (sec. Gren. et Godr.). 
Med otaliga öfvergångar sinsemellan förekomma dessa 
begge former i största mängd i hela östra Skåne. —— 
R. Wahlbergii , som efter Arrhenii förträffliga afhandling 
om de Svenska Rubi af våra författare allmänt blifvit an¬ 
sedd som en egen art, torde med mera skäl böra anses 
för en varietet af R. corylifolius. Såsom gruud för dess 
arträttighet anföres, att den har blomgrenarne beväpnade 
med starka krökta taggar, kronbladen bredt äggrunda, 
samt frukten svartblå. Hvad för det första taggarna be¬ 
träffar, så äro de äfven på de exemplar af R. corylifolius , 
som Arrhenius sjelf tagit, krökta på blomgrenarna och i 
vippan. Den i östra Skåne allmännast förekommande for¬ 
men af R . Wahlbergii har taggarne på blomgrenarne sva¬ 
gare och mindre krökta, än på exemplar af R. corylifo — 
lius, tagna af Arrhenius sjelf, ehuru ingen, som sett denna 
form, lär kunna neka att det är den i Arrh. Mon. be- 
skrifna R . Wahlbergii. Kronbladen äro hos hela denna 
afdelning bredt äggrunda med kort klo och beskrifvas så¬ 
lunda af de flesta författare. På bärens färg har jag ej 
kunnat finna den ringaste olikhet; när de äro i ett mera 
omoget tillstånd, stöta de i rödt, men fullt mogna, blifva 
de mörkare. Jag för min del är i sanning öfvertygad, att 
de blott äro de yttersta formerna i den serie af förän¬ 
dringar, som samma art genomgår. I denna förmodan styr¬ 
kes jag äfven deraf, att ytterst få författare hafva begge 
dessa former upptagna som egna arter, utan blott en af 
dem, så att under den ena, äfven den andra formen in¬ 
nefattas. Så t. ex. är det troligt att R. Wahlbergii Gren. 
