35 
Encalypta brevicolla Br. & Sch. *), Rhabdoweissia Schisti 
Br. & Sch., Trichostomum glaucescens IL, T. flexicaule 
Dr. & Sch., Zygodon lapponicus Br. & Sch., Orthotrichum 
curvifolium Wg., och Jungermannia setiformis Ehrh. 
Vid Hede kyrka upphör den gamla körvägen, och 
som den nya just var under byggnad, vidtog nu för oss, 
som hade hoppats att finna den redan färdig och der— 
före medfört eget åkdon, den utan jemförelse besvär¬ 
ligaste och — hvad värre var — långsammaste delen af 
resan. De ännu återstående 8 a 9 milen till riksgränsen 
måste uemligen tillryggaläggas gående, under det att vi 
på samma gång måste af alla krafter stödja och uppe¬ 
hålla vår droschka, som med största svårighet af häslarne 
framsläpades än öfver oerhörda hopar af nysprängda 
alnshöga stenar, än genom ofyllda snart sagdt bottenlösa 
kärr, der icke sällan hela sällskapet bokstafligen fastnade. 
Än åter måste den med biträde af flera man, som lyck¬ 
ligtvis allestädes voro alt tillgå bland vägbyggarne, lyflas 
upp på och ned ifrån broar, som i öfrigl färdigbyggda 
icke ännu blifvit ifyllda vid ändarne, och der före oftast 
voro genom ett mer än 2 alnars djupt svalg skiljda från 
den tillämnade vägen. Under dessa bestyr, och då i brist 
på menniskoboningar vi nödgades fortgå både natt och 
dag till Funnesdalen, hade vi föga tillfälle alt se oss om¬ 
kring. De enda mossor af något intresse, vi under dessa 
första 7 mil af det ledsamma tåget observerade, voro i 
vägkanterna: Buxbaumia aphylla ; i kärr: Splachnum lu¬ 
teum, vasculosum , mnioides och angustatum Sw., samt på 
stenar i bäckarne: Hypnum ( Limnobium ) alpestre Sw. (frukt¬ 
bärande). 
I Funnesdalen, nedom det bland Botanisterna rykt¬ 
bara berget, stannade vi ett par dagar alt hvila ut efter 
det föregående dygnets mödor. Härunder gjorde vi några 
ulflygter på och nedanför Funnesdalsberget, af hvars 
förr bekanta växter vi återfunno de flesta, hvarjemte flera 
för detsamma icke förr uppgifna anmärktes. Af mossor 
*) Detta är det namn, som rätteligen tillkommer såväl den för 
bli berget som några ställen i Norge uppgifna E. longicollci , hvilken 
således bör utgå ur Skandinaviska Floran, inoin livars område hit¬ 
intills ingen verklig E. longicollci blifvit funnen. 
