112 
omfatta större delen af de monocotyledona familjerna, 
anhåller jag att framdeles få meddela Akademien, sedan 
jag hunnit taga kännedom om några familjer, till hvilkas 
undersökning jag ännu saknar material. 
Det är bekant att tvärsnitt af en monocotyledon och 
en dicotyledou stam visa mycket olika utseende. Hos 
den monocotyledona växten ser jag kärlknippena spridda 
utan synbar ordning i en nära nog likformig massa. Med 
undantag af en större mjukhet i midlen af stammen, be¬ 
roende af den mindre tätheten af kärlknippena der än 
vid periferien, äfvensom något af kärlknippets egna orga¬ 
nisation, visar sig ingen olikhet emellan stammens inre 
och yttre, utan de öfvergå småningom i hvarandra. Hos 
den dicotyledona stammen deremot visar första ögon¬ 
kastet flera skilda organsystemer. Sjelfva midten af stam¬ 
men intages af märgen, som omslutes af concentriska 
vedlager, hvilka i riktningen af radien genomskäras af 
märgstrålarne; utanför veden finnes en mer eller mindre 
tydlig bast, som mer eller mindre synbart öfvergår i 
barken. 
Allt ifrån den första upptäckten af denna olika or¬ 
ganisation hafva botanisterna sökt uppfatta det egendom¬ 
liga deri hos hvar och en af dessa växtrikets afdelningar, 
och ge en förklaring deraf. Man trodde till en början 
(Desfontaines — De Candolle ), alt olikheterna berodde af 
ett olika växt-sätt; man föreställde sig, att hos Monoco- 
tyledonerna bildades de nya delarne i den mjuka midten 
af stammen, och att de yttersta partierna voro de äldsta, 
under det att hos Dicotyledonerna man visste, att de 
nya vedlagren afsattes på utsidan af de äldre, och man 
sökte beteckna dessa olikheter genom benämningarne En- 
dogeneæ och Exogeneæ. I sin berömda Palm-anatomi 
visade H. Mohl, alt denna föreställning berodde på ett 
misstag; att nemligen kärlknippena i sin utbredning i 
stammen beskrifva en båge, hvars öfre ända vidtager vid 
stammens periferie (för att ingå i bladet), och går derifrån 
emot midten af stammen, hvarifrån den åter småningom 
under nedstigandet i stammen utgår till dess periferie. 
Den korsar härvid alla äldre, i samma perpendikulära 
lamina af stammen löpande, kärlknippen, så att det yng- 
