cellulbiJdningen *) derifrån fortskrider såväl utåt för att 
bilda det yttre lagret (barken), som inåt för att bilda det 
inre (märgen). 
Cambiallagrets celluler äro än kortare (Carex, Iris , 
Brorneiia etc.), än långa rör ( Hedychium ), men i båda 
fallen med sneda tvärväggar, som dock i äldre celluler 
blifva mera horizonlela. Om jag icke misstager mig, hafva 
de yngsta cambialcellerna den minsta diametern, med 
relativt större längd; de som äro ämnade att öfvergå till 
parenchyrn tillväxa småningom och antaga dess form; de 
som äro ämnade att bibehålla naturen af cambialceller 
delas åter och bibehålla derigenom sin första finhet. 
Fullföljer man cambiallagret nedåt, så visa olika 
slammar ett olika förhållande. Hos en stor del Mono- 
cotyledoner, särdeles i bladbärande sljelkar, öfvergår cam¬ 
biallagret i ett mer eller mindre starkt utbildadl lager af 
prosenchymatiska tjockväggiga celler, och detta lager bil¬ 
dar således en tydlig skillnad emellan märgen och bar- 
*) I afseendc på sjelfva cellulbildningen i cambiallagret vågar 
jag icke uppge något med säkerhet. Att de nya cellulcrna bildas ge¬ 
nom cy tomaster liar jag aldrig sett. Att äldre celluler genom en 
ny vägg delas i två är hos vissa växter (t. ex. i märgen hos Piper 
chisiæfolium) så vanligt, att hvarje tvärsnitt torde lemna exempel 
derpå. Men alt intercellulargångarne äfven utvecklas till sjelfstän- 
diga celler i ett saftförande cellullager, synes mig knappt kunna 
betviflas. Att cellulväggen der icke ursprungligen är dubbel, upp¬ 
kommande genom två cellulers sammanstötning, utan att den är en¬ 
kel och först scdnare delar sig i två lameller är jag äfven för egen 
del öfverlygad om. Den har förekommit mig som till en början be¬ 
stående af en geiaiinös hinna, som under inflytelsen af deri å båda 
sidor fortgående cellul-verksamheten småningom blir tjockare, tills i 
midten af väggen, der de olika cellulernas verksamhet är minst, den 
skiljer sig i två lameller. Ett sådant lossnande i skilda lameller af 
ursprungligen solida delar, hvilket väl i allmänhet icke antages, torde 
äfven för större delar förekomma. Så äro (t. ex. hos Crocus) de två 
loculi i antlverahallvan skilda genom en solid cellmassa; genom en 
springa delar sig denna i två lameller, hviikas invikna kanter små¬ 
ningom af den påtryckande inre pollenmassan utbredas, hvarigenom 
de två loculi öppna sig genom en gemensam rima longitudinalis. Alt 
cellulväggen ifrån att vara gelatiuös blir fibrös, och att den ena cel- 
lulens fibrer öfvergå i den andras, så som jag beskrifvit det hos 
flera Alger, har jag trott mig se hos flera Monocotyledoner och sär¬ 
deles tydligt i bladen hos Agave americana * 3 . 
*) Sedan ofvanstaende redan var skrifvet har jag fått November-arken 
af Bot. Zeitung, deri Mohl förkastar den tydning jag gifvit af Conferv-cel- 
lulens utseende. Som ämnet icke egentligen hör hit, skall jag nu ick« 
vidare ingå deri. 
