ilG 
ken. Särdeles utmärkt finnes delta lager hos Iledychium 
och sannolikt hos alla Scitamineer *). Hos andra t. ex. 
Bromelia , Canna , finnes cambiallagret i den nedre delen 
af stammen som ett concentriskt, här och der afbrulet, 
lager, eller ock blott som isolerade fläckar ställda i en 
med periferien concentrisk linea. Hos åter andra, sär¬ 
deles i köttiga rhizomer hos Liljeväxterna, finnes cam¬ 
biallagret blott qvar som region, derifrån nybildningen 
utgår, utgörande gränsen emellan bark och märg, utan 
att vara utmärkt genom på eget sätt construerade, och 
ifrån de tillgränsande särdeles tydligt skilda, celluler. 
Cambialregionen finnes således öfverallt, ehuru än före¬ 
kommande som prosenchymatiskt lager **), än blott som 
nybildande region. 
Liksom cellulerna, så anläggas äfven kärlknippena i 
cambiallagret. Observerar jag den öfre, i stark utveck¬ 
ling stadda delen af knoppen, så är det icke särdeles 
svårt att få se talrika kärlknippen afsöndras ifrån cam¬ 
biallagret. Början till en sådan afsondring sker derige- 
nom, att några parenchymceller anläggas i sjelfva cam¬ 
biallagret inom de innersta cambialcellerna. Dessa sed- 
*) Hos adventivrötter och vissa underjordiska krypande slammar 
(hos Carex arenaria etc., Juncus bailicus etc.) förekommer samma 
lager såsom en enda rad af mycket tjockväggiga celluler. På samma 
sätt förekommer det i stammen pä Polamogeion och sannolikt hos 
alla de Monocotyledoner, som man tillskrifvit ett enda centralt kärl¬ 
knippe. Ofta hafva dessa tjockväggiga celler aflagringen olika för¬ 
delad, så att t. ex. i roten hos J'unlcia cellulväggarne inåt mot mär¬ 
gen och på sidorna äro mycket förljockade, lemnande blott ett half- 
månlikt lumen qvar på utsidan. Om jag icke misstar mig. bildas 
alla dessa adventivstairimar och adventivrötter på ett egendomligt 
sätt, i det de synas vara mera inosculerade på den stam, derifrån de 
utgå, än utgöra en fortsättning deraf. Öfvergången från deras egen¬ 
domliga struktur till den köttiga rhizomens kan man finna hos He- 
merocallis, der den tappformiga rotens nedre, smalare del har den 
nämnda adventivrotens struktur, deremot den tjockare delen, i stäl¬ 
let för en enda rad, har flera rader af tjockväggiga celluler i det 
nämnda lagret, och dermed början och möjlighet gifven till rotens 
tilltagande i tjocklek. 
**) Man skall möjligen anmärka, att cellulerna i detta lager ofta 
hafva horizontela tvärväggar och sålunda icke böra kallas prosen- 
chymceller. Jag tror dock, att de öfverallt uppkomma af prosenchym- 
celler, som sednare genom horizontela tvärväggar'bl i fv i t delade i flera. 
Ofta synes också den qvarstående sneda väggen midt i en series af 
celler, som hafva horizontela tvärväggar. I alla händelser motsvara 
alla dessa celluler hvarandra och hafva, som mig synes, mera analogi 
med prosenchym- än parenchymceller. 
