125 
inga parafyser. Frukterna många på samma tufva. Feri- 
chætiet stort, mångbladigl, nående högt ölver de inre 
perichætialbladen, utdraget cylindriskt; yttre perichætial- 
bladen tegellagda, smalare ån de öfra sljelkbladen, de 
inre hoprullade, utdraget aflånga, trubbiga, ofta genom 
förmultning sargade eller klufna. Mössan som de öfriga 
arternas. Fröhuset aflangt cylindriskt, uddspelsigt, slut¬ 
ligen till tre fjerdedelar af sin längd uppspriekande med 
fyra skal, som sammanhänga nedtill, bildande en något 
utdragen hals, och i toppen, som är kägellik och något 
spetsig. 
Denna nya art bar någon likhet med A. Hartmanni, 
men skiljer sig dock lätt ifrån denna sistnämnda genom 
mycket mindre storlek och ymnigare fruktbarhet, genom 
de tättsittande, jemförelsevis kortare och bredare, mycket 
trubbiga, ofvan den konkava basen knappt märkbart sam¬ 
mandragna bladen, livilkas ryggsida är fint kornig och 
cellväfnaden i bladens nedra del bildad af mycket mindre 
celler; dessutom genom betydligt längre, men cylindriskt, 
mångbladigt perichætium samt genom mera cylindriskt, 
blott till trefjerdedelar uppbristande, fröhus, som slutar 
med en kegellik spets. Hanblommornas blomhylle är 
smalare, äfvensom antheridierna, hvilka hafva längre fot. 
— Ingen känd art bär så rikligen frukt, som denna. 
Hvarje gren, som icke bär hanblommor, har en frukt i 
sin lopp. 
*&ndreæa crassinervia Brudt» 
Sambyggare, bildande låga tufvor; st jelken nedliggande 
med uppräta nyskott , nästan jemntoppadt grenig , spröd; 
bladen åt alla sidor utstående eller skärformigt ensidiga , 
från aflång basis syllika, något glänsande , med den half- 
trinda medelnerven utlöpande uti en mera eller mindre ut¬ 
dragen trind spets; bladkanterna hela , bladsidorna släta , 
den syllika bladspetsen något smävärtig; de yttre perichce- 
tialbladen från bredt aflång basis lancettligt syllika, upp¬ 
rätt utstående, endast i spetsen med bred nerv , de inre 
hoprullade , utdraget o flänga, kortspetsade , nervlösa; frö¬ 
huset med kort hats. 
