128 
ile yttre. Mössan nående ned på halfva frukten. Fruk¬ 
terna små, äggrundt kägellika, spetsiga, svartakliga, upp- 
bristande till fyra femtedelar af sin längd. 
En ytterst vacker art, som vid första påseendet nå¬ 
got liknar fina former af Andreæa crassinervia, men dock 
lätt skiljes genom de smalare och längre sylspetsade 
bladen med blott halflrind sylspets och genom det lilla, 
äggrundt kägellika fröhuset, men allra säkrast genom de 
dioica blommorna och de långskaflade, korta och tjocka 
anlheridierna. — Hela växten är, äfven uti fuktigt till¬ 
stånd, ebenholzsvart och mycket spröd. Mellan bladen 
sitta här och der små biblad (paraphylla) af olika form 
och storlek De minsta af dem öfvergå icke sällan uti 
rottrådar. Hos denna art förekomma rottrådar oftare än 
hos de andra arterna. 
Enligt Magister Zetterstedt är det denna art, som 
han uti sin nyligen utgifna Monografi öfver de Skandi¬ 
naviska Andreæa-arterna kallar A. perichcetialis, och som 
han funnit på Rundene fjell i Norrige. Densamma är 
äfven funnen af Cand. Fristedt nära Herjedalsgränsen mel¬ 
lan Stuedalen och Haftorsstöten. 
Ehuru rummet icke tillåter att beskrifningen öfver 
den fjerde af de nya Andreæa-arterna intages i detta 
nummer af Bot. Not., torde dock diagnosen här böra fä 
inflyta för jemförelse med de tre föregående: 
Ændreæa spar si folia Ketterst. 
Sambyggare; stjelkarne löst tufvade, något styfva , ut¬ 
dragna , med raka eller föga ensidiga spetsar; bladen glest 
sittande , löst tegellagda, i fuktigt tillstånd utspärrade , torra 
nästan uppräta , löst tilltryckta , i stjelkarnes toppar ensidiga , 
utdraget lancettlika och småningom afsmalnande mot spetsen , 
grynprickiga , nervlösa; perichætialbladen något längre och 
bredare än stjelkbladen , småningom tillspetsade . 
Funnen af Magister J. E. Zetterstedt på Rundene 
fjell i Norrige i bäckar, slraxt nedom de »eviga» snö¬ 
massorna, växande blandad med A. obovata och Hartmanni. 
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1855. 
